Jeg syns vi har funnet et skikkelig morsomt segment i robotikk
som ikke har vært mye utforsket.
Fin dag for å kaste en robot.
Jeg syns det.
Akkurat nå gjør vi et par forskjellige ting.
Den ene er bare... Hver morgen må du få ham opp
og påse at han kan gjøre treningsøkten sin.
Og at han føler seg rå.
Hodet er på vei opp.
God morgen.
EN DAG HOS DISNEY
Jeg var skikkelig boknerd i oppveksten.
Jeg vokste opp i en småby i Utah.
Jeg fikk gode karakterer, og noen sa:
"Du kan gå på Harvard om du vil."
Jeg sjekket og sa: "Kanskje."
Så kom jeg inn.
Jeg møtte noen som holdt på med doktorgraden.
Jeg sa: "Hva gjør du?"
Teknologiutvikler
Han sa: "Jeg 3D-printer roboter
og tester algoritmer med dem
for se om roboter kan samarbeide."
Jeg sa: "Det er superkult. Helt rått.
Fantastisk at du får holde på med det."
Jeg sa: "Det er ingen grunn til at ikke jeg også kan det."
Dette er posituren jeg tenker å modifisere,
slik at han har litt anspenthet
når han faktisk er i sving.
Min rolle hos Disney er teknologiutvikler.
Så jobben min er å se etter tilgjengelige teknologier og tenke:
"Hvilken ny teknologi kan vi lage
som lar oss gjøre noe som aldri har blitt gjort før i hele verden?"
Siden jeg begynte har fokuset mitt vært på Stuntronics-prosjektet,
som i begynnelsen ikke var spesielt veldefinert.
Vi hadde bare en idé om:
"Hvordan kan vi kontrollere ting mens de spinner i lufta?"
Nå for tiden kommer du til parkene og ser alle karakterene
som du har sett gjøre fantastiske stunts.
Vi vil få dem opp i lufta og i bevegelse.
Visjonen er: "Kan vi levere disse store action-sekvensene?"
Før forventet de kun å få dem digitalt, ikke sant?
Som magien i dataanimasjon.
Det hadde vært vidunderlig å se det for seg som en ekte opplevelse.
Det vi hadde elsket
er at folk sier: "Hvordan gjorde de det der?"
Robotene ser ikke bra ut på nært hold.
De er bygget for å vare, og for å falle fra 20 meters høyde.
Idéen har hele tiden vært
å ha en slags heltefigur først,
som innleder forestillingen, og så gå over til
en virkelig fantastisk greie.
Problemet er å prøve å få en akrobatisk robot
til å fly gjennom lufta og gjøre kule ting.
For å løse det problemet
må vi se forbi det som er synlig for oss.
Så vi har satt opp masse høyhastighetskameraer.
Vi har også roboten, som holder styr på servoposisjonene,
der armene er til enhver tid,
rotasjonen, akselerasjonen og hastigheten.
Om du tar all den dataen og ser på den i etterkant,
kan du begynne å finne ut:
"Ok, hva er disse små variasjonene som skaper utfallene
som jeg vil eller ikke vil se?"
Jeg ser på ting som: "Lener han seg fra side til side?
Er han vridd en grad eller to?"
Når du er robotforsker,
er du involvert i alt i begynnelsen.
Må skrive litt kode, lage en krets,
du må bygge noe mekanisk.
Og det var supergøy,
for når du har litt av alle de ferdighetene
kan du lage noe nytt.
Disse er de tre første fullskala figurene våre.
Vi tenkte: "Kan vi skalere til personstørrelse?"
Den første som vi la til et ledd på,
var for å finne ut: "Kan vi kaste noe?
Kan vi folde litt og få en akselerasjon?"
Det du kunne du.
Så vi gikk fra denne vakre tingen
til noe som faktisk var laget av metall.
Denne fyren kan foldes to steder. Vi kastet denne mye.
Lærte mye om fysikken
i hvordan du kaster noe gjennom lufta.
Dette er vår første ganske grovt menneskeformede robot.
Vi liker denne. Han opptrådte bra.
Disse prototypene, selv om de er enkle,
var superviktige for utviklingsprosessen vår.
Du visste at vi var inne på noe bra da denne pinnegreia traff bakken
og jeg sa: "Å!" Som om jeg syntes synd på den.
Så selv en grov prototype kan avdekke noe som det.
Som robotskaper syns jeg det superspennende,
fordi vi nå kan skape illusjonen av liv
på en virkelig unik og ny måte.
Jeg vet ikke, tenkte kanskje at overkroppen gikk lenger bakover.
-Mer som en bue? -Mer som en bue.
Teknologiutviklingsleder
De er fine. Buet rygg.
Vi kan kontrollere, ok, når ser du denne roboten?
Hvor kommer den fra? Hva lander den på?
Hvor langt unna er folkene? Og hva er historien rundt?
Jeg kan bygge noe som er en ny robot for verden,
fordi jeg er et sted der historier fortelles.
Og så pakker jeg den inn i en historie,
og så er den råere enn den ellers ville ha vært.
Favorittfilmen min fra The Walt Disney Company
er faktisk vår første spillefilm, Snøhvit og de syv dvergene.
Walt var fast bestemt på å ta animasjon fra hva det hadde vært
til å bli noe som kunne være vakkert og rørende, og likevel morsomt.
Og han tok i bruk nye teknikker, virkelig talentfulle folk
og imponerende tekniske nyvinninger for å skape det,
men også denne drivende visjonen:
"La oss lage noe som ingen tror kan lages."
Jeg syns det er noe som forhåpentligvis lar folk skjønne
at robotikk kan gjøre fantastiske ting,
selv om de er upraktiske i virkeligheten.
Og jeg håper vi viderefører den arven med Stuntronics-prosjektet.
Fint å komme til et sted
der jobben din er å gjøre noe som aldri har blitt gjort
og som folk aldri har sett, og som de syns er spennende.
Så jobben vår er å gjøre noe magisk.
Tekst: Magne Hovden