Som karakterdesigner får jeg manus.
Så skisserer jeg oppå
for å få ideer.
For å bli inspirert pleier jeg å gå ut og studere folk.
Hvordan de beveger seg, hva de har på, hva som er moderne.
Jeg ser all denne gleden, og den smitter over i skissene jeg tegner.
EN DAG HOS DISNEY
Jeg vokste opp i El Salvador.
Jeg hadde en veldig god barndom, tross krigen og kaoset,
og alt som skjedde rundt meg.
Jeg husker å flykte inn i en verden...
Karakterdesigner
...av fantasi og magi, nemlig tegnefilmer.
Tegnefilmer var en stor del av barndommen min.
Jeg husker at jeg så en dokumentar på TV
om Disney og animatørene deres.
Det fantes folk som faktisk lagde disse tegnefilmene.
Barndomstegninger
Jeg husker at jeg begynte å tegne Mikke Mus den dagen.
Jeg tok den med til min mor og sa:
"En dag skal jeg jobbe for Mikke Mus."
Joses mor
Min mor sa: "Ja, det skal du."
Det var drømmen hans,
han fortalte meg at han ville jobbe for Mikke Mus.
Og i El Salvador finnes det ingen skole for slikt.
Om det ikke var for barna mine hadde jeg ikke kommet hit.
Det var ikke lett, for jeg måtte forlate barna mine i et halvannet år.
Moren min hadde en drøm
om å gi oss en bedre fremtid
og å ta oss bort fra krigens harde virkelighet.
Så hun migrerte til USA da jeg var ti år.
Å tegne som barn var å skape min egen virkelighet.
Tegnefilmene jeg så på inspirerte meg.
To Gode Venner.
Robin Hood.
Dumbo var også fantastisk,
om elefanten som mister moren sin.
Men så hadde han evnen til å fly hvor han ville.
Kanskje til moren sin igjen.
Det var vanskelig for meg. Jeg pleide å gråte om natten.
Jeg kunne ikke engang gå til parkene,
for der så jeg familiene med barna sine og følte meg egoistisk.
Men alt i alt var det den riktige avgjørelsen.
Etter to år hentet hun oss,
og vi kom hit til mulighetenes land.
Og jeg forfulgte en kunstkarriere. En karriere innen animasjon.
Jeg visste ikke om jeg skulle lykkes.
Visste ikke om jeg kom til å tjene penger.
Hadde ingen anelse.
Alt jeg visste var at jeg likte å tegne og ville gjøre det resten av livet.
Jeg gikk på kunstskole i Santa Monica i ett år.
En talentspeider fra Disney så porteføljen min,
så ringte de meg for et intervju.
Jeg fikk jobben. Og det var den lykkeligste dagen i mitt liv.
Plukket opp mobilen like etter
og sa til moren min:
"Jeg fikk jobb hos Disney."
For meg var det en uoppnåelig drøm,
og så får jeg være delaktig i magien,
være delaktig i disse historiene som er så positive
og som hjalp meg gjennom barndommen.
Som karakterdesigner er jeg ansvarlig for å designe stilen,
utseendet og følelsen av karakteren.
Etter manuset begynner jeg å skissere og samle ideer.
Skissene leveres så til storyboard-kunstnerne.
De lager tegneseriebok-versjonen av filmen.
Når deres karakterer godkjennes, så finpusser jeg dem.
Så gir en talentfull fargelegger dem farge og bringer dem til liv,
og så leveres det til animatørene.
FRIMINUTT 1997
Da jeg begynte karrieren som karakterdesigner,
startet jeg å jobbe med en utrolig serie som heter Friminutt.
Den handler om unger og skole.
Og det var da jeg lærte alt jeg trengte å vite om animasjon
og å være karakterdesigner.
Og den andre serien jeg jobbet med var Lilo og Stitch.
Jeg elsker Stitch, for du vet ikke om Stitch kommer til å
klemme eller bite deg.
Det er en slags brodd der.
Jeg lærer hele tiden.
Som med Løvenes garde,
fordypet meg i dyreverdenen.
"Hvordan ser en gepard ut?"
Leter etter gepard-referanser.
-Simba? -Pappa? Er han ok?
Unnskyld, Kion. Jeg vet ikke.
Dra, Kion. Vi passer på her.
Takk, Fuli.
En annen ting karakterdesign har gitt meg.
er kjærlighet til folk og ulikhetene deres.
Folks ulikheter
er det som skiller alle karakterene jeg får lage
for å skape denne verdenen og dynamikken mellom dem.
Å gi denne karakteren liv.
Det gjør man med uttrykk.
Du tenker: "Hvem er denne karakteren?
Hvor kommer han fra? Hvor skal han?
Hva er svakhetene og styrkene hans?"
Dette er en grov skisse av Bunga.
Må legge til de store tennene.
Favorittkarakteren jeg har laget er Bunga.
Bunga er denne søte honninggrevlingen som er den modigste av alle, ikke sant?
Men han har denne søte stemmen.
Om Simba bare hørte på meg...
Det er nesten som om du skaper noe fra intet,
som blir spredd til hele verden,
så har vi stemmeskuespillere som kombinerer talentene sine.
Krone. Din tur, Langbein.
Historiene vi lager, trenger varme, kjærlighet og familie.
Disse filmene var der og lærte meg å være positiv
og ha håp midt i kaoset.
Lærte meg hvordan alt kom til å gå bra til slutt.
Slik jeg følte meg, og nå er jeg en del av det
og har et ansvar for å få inn i historiene at:
"Alt kommer til å gå bra. Drømmer går i oppfyllelse."
Jeg takker Gud. Han har gitt meg denne gaven.
Han innvilget Joses ønske om å jobbe for Mikke Mus.
Mens jeg blir eldre
innser jeg mer og mer hva moren min måtte ofre.
Jeg tenker på å få barn, jeg er gift,
og hvordan det ville være å måtte forlate dem for en bedre fremtid,
det får meg til å sette mer og mer pris på henne.
Jeg er så takknemlig,
og forståelsen av hva det betyr er bare...
Det er veldig ekte for meg.
Tekst: Magne Hovden