Olen hahmosuunnittelija. Saan käsikirjoituksen.
Piirrän sen päälle -
ja yritän saada ideoita.
Menen ulos maailmaan tutkimaan ihmisiä inspiraation lähteeksi.
Tutkin heidän liikkeitään, asujaan ja tämän hetken muotia.
Näen iloa, joka siirtyy piirtämiini luonnoksiin.
PÄIVÄ DISNEYLLÄ
Vartuin El Salvadorissa.
Lapsuuteni oli hyvä huolimatta sodasta ja kaaoksesta -
ja kaikesta ympärilläni tapahtuvasta.
Muistan paenneeni maailmaan...
HAHMOSUUNNITTELIJA
...joka oli piirrettyjen fantasiaa ja taikaa.
Piirretyt olivat iso osa lapsuuttani.
Muistan katsoneeni TV:stä dokumenttia -
Disneystä ja Disneyn animaattoreista.
Oli ihmisiä, jotka tekivät niitä piirrettyjä.
JOSEN LAPSUUDEN PIIRROKSIA
Aloin sinä päivänä piirtää Mikki Hiirtä.
Vein sen äidilleni ja sanoin:
"Jonain päivänä työskentelen Mikki Hiirelle."
JOSEN ÄITI
Äiti sanoi: "Niin teet."
Se oli hänen unelmansa.
Hän kertoi haluavansa työskennellä Mikki Hiirelle.
El Salvadorissa ei ollut kouluja sitä varten.
Ilman lapsiani en olisi päättänyt tulla tänne.
Se ei ollut helppoa, koska jätin lapseni puoleksitoista vuotta.
Äidillä oli unelma -
antaa meille parempi tulevaisuus -
ja saada meidät pois sodan raa'asta todellisuudesta.
Hän siis muutti Yhdysvaltoihin, kun olin kymmenvuotias.
Lapsena piirtäessäni loin oman todellisuuteni.
Minua inspiroivat katsomani piirretyt.
Topi ja Tessu.
Robin Hood.
Dumbokin oli mahtava.
Se kertoi äitinsä menettävästä norsusta.
Mutta sillä oli voima lentää ja päästä mihin hyvänsä.
Ehkä taas lähelle äitiään.
Se oli rankkaa minulle. Itkin iltaisin.
En voinut mennä puistoihin,
koska näin siellä lapsiperheitä, ja tuli itsekäs olo.
Lopulta se oli oikea päätös.
Kahden vuoden päästä seurasimme häntä -
mahdollisuuksien maahan.
Aloin tavoitella taideuraa animoinnin parissa.
En tiennyt, menestyisinkö.
En tiennyt, ansaitsisinko rahaa.
En ollenkaan.
Tiesin vain nauttivani piirtämisestä, ja halusin tehdä sitä lopun elämääni.
Kävin vuoden taidekoulua Santa Monicassa.
Disneyn värvääjä tuli, katsoi portfoliotani -
ja kutsui haastatteluun.
Minut palkattiin. Se oli elämäni onnellisin päivä.
Heti palkkaukseni jälkeen -
soitin äidilleni.
"Minut palkattiin Disneylle."
Minulle se oli saavuttamaton unelma.
Nyt saan olla osa taikaa,
osa myönteisiä tarinoita,
jotka auttoivat minua lapsuudessani.
Hahmosuunnittelijana vastuunani on suunnitella -
hahmon tyyli, ulkonäkö ja tuntu.
Käsikirjoituksen saatuani luonnostelen siihen ja kerään ideoita.
Luonnokset menevät kuvakäsikirjoitustaiteilijoille.
He tekevät sarjakuvaversion elokuvasta.
Kun hahmot on hyväksytty, siistin ne.
Sitten taitava värittäjä antaa niille värit ja saa ne elämään.
Sitten ne menevät animaattoreille.
DISNEYN VÄLITUNTI - 1997
Kun aloitin urani Disneyllä hahmosuunnittelijana,
aloitin Disneyn Välitunnissa, joka oli uskomaton sarja.
Se kertoi lapsista ja koulusta.
Silloin opin kaiken tarpeellisen animoinnista -
ja hahmosuunnittelijan työstä.
Seuraava sarjani oli Lilo ja Stitch.
Pidän Stitchistä, koska siitä ei tiedä,
halaako vai pureeko se.
Siinä on särmää.
Opin jatkuvasti.
Esimerkiksi Lion Guardia varten -
sukelsin eläinten maailmaan.
"Miltä gepardi näyttää?"
Sitten etsin gepardin verrokin.
-Simba? -Isä? Onko hän kunnossa?
Anteeksi, Kion. En ollut varma.
Kion, mene. Me hoidamme tämän.
Kiitti, Fuli.
Olen saanut hahmosuunnittelusta myös -
rakkauden ihmisiin ja heidän eroihinsa,
koska ihmisten erilaisuus -
erottaa kaikki hahmot, jotka saan tehdä,
luomaan maailman ja dynamiikan hahmojen välillä.
Antamaan hahmoille elämän.
Se tehdään ilmeillä.
Aloitetaan miettimällä: "Mistä hahmossa on kyse?
Mistä se tulee? Mihin se on menossa?
Mitkä ovat sen heikkoudet ja vahvuudet?"
Tämä on luonnos Bungasta.
Pitää lisätä suuret hampaat.
Luomieni hahmojen suosikkini on Bunga.
Bunga on söpö mesimäyrä, joka on hahmoista urhein.
Mutta sillä on söpö ääni.
Jos Simba kuuntelisi minua...
On melkein kuin loisi tyhjästä jotain,
joka menee ympäri maailmaa.
Meillä on ääninäyttelijät, jotka yhdistävät taitonsa.
Kruuna tuli. Hessu, sinun vuorosi.
Tekemissämme tarinoissa pitää olla lämpöä, sydäntä ja perhe.
Nämä elokuvat opettivat minut olemaan positiivinen -
ja toiveikas keskellä kaaosta.
Että loppujen lopuksi kaikki selviäisi.
Samoin kuin tunsin näiden piirrettyjen kanssa.
Nyt vastuullani on sisällyttää vähän sitä:
"Kaikki selviää. Unelmista tulee totta."
Kiitän Jumalaa. Hän on antanut minulle tämän lahjan.
Hän soi Josen toiveen työskennellä Mikki Hiirelle.
Kun tulen vanhemmaksi,
tajuan yhä enemmän äitini tekemät uhraukset.
Ajattelen lasten hankkimista. Olen naimisissa,
ja mietin, millaista olisi jättää lapsensa paremman tulevaisuuden vuoksi,
antaa itsensä ja uhrautua. Se saa minut arvostamaan häntä enemmän.
Olen todella kiitollinen -
ja ymmärrän sen merkityksen.
Se on hyvin todellista minulle.
Tekstitys: Jari Vikström