SCEN 5
Att en serie varar i 11 år är mycket ovanligt.
Jag har aldrig haft större jobbtrygghet som skådespelare.
De där små detaljerna.
Att veta att jag just nu kan be om...
Jag kan få en skiva bananbröd.
Ja, en skiva bananbröd och en Advil, tack!
-Så kommer det. -Det kommer.
-Ja. -Det kan ta ett tag.
-Dokumentären... -De tycker säkert
att vi är galna som ber om det,
men nån fixar det.
EN DAG PÅ DISNEY
STÄNGD INSPELNING EJ TILLTRÄDE
Okej. Då kör vi.
Det är avsnitt 231 av Modern Family.
Det fina med genomläsningarna är
alltfler människor kommer och lyssnar på dem.
Medskapare/exekutiv producent
Vi får chansen att se hur manuset funkar inför publik,
nästan som med en pjäs.
Gensvaret från vår så kallade publik fångas upp
med kamera inför levande publik,
och man får se hur publiken reagerar.
Det är vår version av det.
"Hans karriär håller på att ta slut."
"Din skadeglädje över nån annans olycka borde oroa mig,
men det finns nåt sexigt med det."
"Makt är tändande."
"Mitch går fram mot Cam."
"Du kanske kan spela rektorn sen,
och jag är eleven som har misskött mig.
Jag är en olydig pojke som behöver lära mig att skilja på rätt och fel.
För jag kommer från ett splittrat hem
med socialarbetare och bråk om pengar...
Nu är jag bara ledsen."
Folk som kommer till genomläsningarna får se
hur manusförfattarna hör sina ord för första gången.
Ofta är det första gången vi läser manuset,
för efter drygt 200 avsnitt
blir manusen klara lite sent ibland.
Jag fick det här manuset först igår kväll.
Här får vi se kreativitetens energi.
För mig har det alltid varit den enda chansen under veckan
då vi garanterat får träffa de andra skådespelarna,
för vi filmar så många saker enskilt,
och om vi inte är integrerade som familj, ses vi inte,
så det är enda chansen att samlas som grupp
och stämma av med varandra.
Man lär sig mycket genom det.
Man har en aning om vilka skämt som kommer att funka
och hur storyn kommer att funka,
men man vet aldrig säkert förrän man får en tredje dimension av det,
vilket är när skådespelarna läser upp manuset högt,
och man hör en helt annan rytm.
Så vi lär oss mycket,
men det är framför allt en väldigt kul upplevelse.
"Brylcreem-grabben var jag."
Efter det gör vi en omredigering
och utvecklar slutversionen,
och det är den som vi använder vid inspelningen.
Medskapare/exekutiv producent
Vi jobbar fort här.
-Kul att ses igen. Det var ett tag sen. -Ja.
Vi har genast en repetition av den första scenen.
Vi går igenom den och får en känsla av om scenen funkar,
och sen går skådespelarna till sminklogen
medan filmteamet använder 20 minuter eller så
till att ljussätta och få allt i ordning.
-Steven. -Det borde räcka.
Och sen filmar vi.
Okej, allihop, då kör vi.
Börja.
Jag vet ingen 90-talsgrej som rimmar med Michael Bay.
Dr Dre, Ellen är gey, okej?
Borde du inte sticka? Det är killkväll. Inga tjejer här.
Vi filmar och redigerar samtidigt.
Vi gör en massa olika saker, så det är rena cirkusen här.
Det finns en massa roliga hemliga saker
som folk inte känner till.
Till exempel, när vi behöver memorera våra repliker
har vi små minneslappar
som vi bara stoppar ner i lådor när vi är klara.
Vi har bokstavligen flera år gamla manussidor.
Följ med mig, bara,
för jag har nåt coolt att visa er.
Vår serie har hållit på i tio säsonger, snart elva,
och vi markerar vår längd, precis som en riktig familj,
på en dörrpost här.
Det här var när jag var 12 år.
Alltså efter två säsonger.
Här är jag, och Ariel är nog... Ja, precis här.
Man ser hur mycket längre hon var.
Vid en viss ålder är vi lika långa,
och sen slutar hon växa och jag skjuter i höjden.
Några centimeter till. Sådär ja.
En sak jag tänker ta med mig när serien tar slut,
är hela den här dörrposten.
Jag vet inte vad jag ska ha den till, men det är ett minne,
jag sätter in den i mitt hus eller nåt.
Det låter som en klyscha, men vi är som en jättestor modern familj.
Och det roligaste för mig med att komma till jobbet varje dag
är att jag träffar människor som jag i princip växte upp med
och som blivit som en andra familj för mig.
Det jag älskar mest med det här jobbet är
att ständigt vara omgiven av roliga människor.
Det finns inget bananbröd.
-Okej. -Vad är det här?
Bröd med banan.
Det är bara vitt bröd med en banan, men...
Men vi fick en Advil.
-Okej. -Vi sa ju att det här skulle hända.
-Vi bad... och det kom. -De improviserade.
Även de jobbigaste dagarna
sitter man där med 12 av de roligaste människorna man vet.
Huvudmålet med den dagen är att få varandra att skratta,
och det är ett rätt galet jobb.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson