Å ha en serie som har vart i 11 år er bare utrolig.
Det er den tryggeste jobben jeg har hatt som skuespiller.
De små tingene.
Å vite at jeg akkurat nå kan be om...
Litt bananbrød.
Ja. Jeg vil ha bananbrød og ibuprofen!
-Og det skjer. -Det skjer.
-Tar litt tid.
-Kanskje før... -Og de vil tro
vi er gale som spør, men...
...noen henter det.
EN DAG HOS DISNEY
LUKKET SETT INGEN ADGANG
Greit, kom igjen.
Dette er episode 231 av Modern Family.
Det som er bra med gjennomlesing er
at det kommer flere og flere for å høre på.
Medskaper/Ansvarlig produsent
En mulighet til å teste manuset foran publikum,
nesten som teater.
Den responsen fra publikum,
slik som når man filmer med publikum i studio
og får se reaksjonene deres...
Dette er vår versjon av det.
"Karrieren hans holdes kunstig i live."
"Skadefryden din burde bekymre meg,
men den er også litt sexy."
"Makt er afrodisiakum."
"Mitch går til Cam."
"Etterpå kan kanskje du være rektor,
og jeg kan være eleven med dårlige karakterer.
Jeg er en slem, slem gutt som trenger veiledning.
For jeg vokste opp i et skilsmissehjem
med sosialarbeidere og pengekrangler."
Nå er jeg bare trist.
Folk som kommer til gjennomlesningen får se
at forfatterne hører ordene sine for første gang.
Mange ganger er det slik at første gangen vi leser det,
for etter rundt 200 episoder,
er manuset klart litt senere noen ganger.
Jeg fikk det manuset i går kveld.
Det er den kreative energien som oppstår.
For meg har det alltid vært ukas ene mulighet
til å møte resten av skuespillerne,
for vi filmer så mange ting separat.
Siden vi ikke integreres ofte som en familie,
så er dette den ene muligheten til å samles
og prate med hverandre.
Det er en læringsprosess.
Du har en tanke om hvilke vitser som vil fungere,
eller hvordan en historie vil spilles ut,
men du vet egentlig aldri før du får en tredje dimensjonen på det,
som skjer når skuespillerne leser det høyt
og du hører en helt annen rytme.
Så vi lærer mye,
men det er også for det meste bare en virkelig morsom opplevelse.
"Jeg var Brylkrem-gutten."
Og derfra gjør vi en omskriving,
for å lage vårt endelige utkast
som vi tar med til settet og som brukes ved innspilling.
Medskaper/Ansvarlig produsent
Vi gjør ting raskt.
-Lenge siden sist. -Ja.
Vi har øvelse for første scenen med engang vi kommer.
Vi tar en gjennomgang for å se om scenen fungerer,
og så går skuespillerne for å få fikset hår og sminke,
mens staben vanligvis bruker rundt 20 minutter
på lyssettingen og å gjøre alt klart.
Det vil få deg i gang.
Så filmer vi.
Da begynner vi, folkens.
Og action.
Jeg finner ingen 90-talls greier som rimer på Michael Bay.
Dr. Dre?
Skal ikke du være et sted? Guttekveld, ingen jenter tillatt.
Vi filmer samtidig. Vi redigerer samtidig.
Vi gjør alt mulig, så det er som et sirkus med tre manesjer her.
Det er massevis av morsomme ting
som folk ikke vet om.
For eksempel at når vi må pugge dialogene våre
har vi små ark,
og vi bare stapper dem i skuffene etterpå.
Vi har bokstavelig talt flere år gamle manus.
Følg meg bak hit,
jeg har noe kult å vise dere.
I løpet av de ti, og snart 11, sesongene serien vår har vært på lufta
har vi markert høyden vår, akkurat som en ekte familie,
på en av dørkarmene.
Dette var da jeg var 12.
Så, sesong to av serien.
Dette er meg, og Ariel tror jeg er... Ja, her.
Så du kan se hvor mye høyere hun var enn meg.
Og så jevner det seg ut på et tidspunkt,
og hun blir igjen her mens jeg er her oppe.
Noen ekstra centimeter. Der, ja.
Om jeg skal ta med noe fra serien når den er over,
er det denne dørkarmen.
Den er et så spesielt minne.
Jeg skal montere den i huset mitt.
Det høres ut som en klisjé, men vi er som en stor, moderne familie.
Og det jeg liker best med å komme på jobb hver dag,
er å møte alle folkene som jeg faktisk vokste opp med
og som ble min andre familie.
Det jeg liker best er å komme hit
og være omgitt av morsomme folk.
-Takk. -Ingen bananbrød.
-Ok. -Hva er dette?
En brødskive og banan.
Det er bare loff og en banan, men...
Men vi har ibuprofen.
Ok. Der kan du se. Vi sa jo at dette ville skje.
-Vi spurte, og de leverte. -Improviserte.
Selv på dine vanskeligste dager,
så sitter du i et rom med 12 av de morsomste folkene du vet om.
Målet for dagen er å få hverandre til å le,
og det er en ganske sprø jobb.
Tekst: Magne Hovden