Det slår aldrig fel.
Varje dag är jag lite nervös innan jag gör entré.
Jag ska strax göra nåt fantastiskt för en massa människor.
Jag vill se till att folk verkligen känner anknytning till Dory.
Hon är ju så älskad.
Jag är Katie Whetsell,
huvudartist här i Disney's Animal Kingdom.
Jag spelar Dory i Hitta Nemo - Musikalen.
EN DAG PÅ DISNEY
Här är vi bakom kulisserna i Disney's Animal Kingdom...
"Dory" i Hitta Nemo - Musikalen
...bakom Theater in the Wild.
Det är bra för mig att vara här ute
och göra röstuppvärmningar för att bli redo.
Jag vill göra uppvärmningen ganska nära spelplatsen
men inte precis inpå den,
för då får min röst acklimatisera sig.
Jag sätter på mig selen, redo för repetition.
Jag har alltid vetat att jag en dag skulle jobba för Disney.
Jag gör mig i ordning för att se till
att jag är i rätt position.
Men det är nu vi börjar repetitionen.
Jag provspelade särskilt för rollen som Nemo,
säkert fyra eller fem gånger.
Det var överväldigande
att bli anförtrodd den här rollen och den här showen.
När jag började var jag ingen dockspelare,
så jag fick lära mig det från grunden.
Det här är kontrollerna vi använder. De styr hennes ögon.
Så hon kan fladdra med ögonlocken.
Jag är dockspelare. Jag sjunger. Jag skådespelar.
Jag ser till att allt är i ordning för mina vändningar.
Jag får knappt rum mellan de här kablarna.
Så man försöker hela tiden se till
att dockorna får rum när man...
...gör sin grej.
Håll dig vaken nu.
Allt ordnar sig.
Jag uppträder, för jag älskar att berätta historier,
och jag hoppas att de historierna påverkar människor
på ett fantastiskt sätt.
Nu kör vi.
Från min entré är det full gas direkt.
Skälet till att vi gör det som teater är
att vi vill göra det inför publik.
Att känna kontakten, människa till människa.
Att kunna se att de verkligen trodde
och levde sig in i att jag var Dory där uppe.
Och att verkligen kunna se att de gillar det,
det är värt allt för mig.
Det är därför vi håller på.
Det här är nog en av mina favoritplatser i Walt Disney World,
på grund av vad den betyder för mig och för min familj
och för min resa med Disney, så att säga.
För länge sen, när jag var 14 år,
åkte vi hit på en familjesemester med min mamma.
Det var så viktigt för oss, för min mamma
hade äggstockscancer då.
När hon växte upp drömde mamma alltid om att få åka till Disney,
men det var inte möjligt på grund av familjens omständigheter.
Så vi hade en fantastisk dag i Magic Kingdom.
Vi beslöt att stanna och se SpectroMagic Light Parade.
Vi satte henne i sin rullstol längs paradvägen,
och hon var skallig och bar scarf.
Sen började paraden,
och vi såg de här vackra färgerna liksom glida förbi oss,
och liksom från ingenstans
kom en väldigt vacker fjäril glidande fram till min mamma.
Hon la handen på mammas axel
och bara log mot henne, ett vackert leende.
Just då, när hon log mot henne på det sättet
var det nästan som om min mammas barndomsdröm hade uppfyllts.
Man såg henne liksom bli barn igen.
Då kändes det som om
de hade gett henne en bit av hennes barndom som hon aldrig fick.
Så i den stunden insåg jag liksom
att jag en dag skulle jobba hos Disney.
När jag såg min mammas blick
insåg jag hur viktigt det är
med en plats där allt kretsar kring glädje.
Och att nu få ge såna minnen till andra familjer...
Det betyder allt för mig.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson