Jag var 11 år när jag berättade vid middagsbordet
för mina föräldrar och min bror att jag ville bli sportjournalist i tv.
Det var lite komiskt, en söt liten dröm.
Men det var så verkligt för mig,
för min familj var väldigt sportintresserad.
Och jag var så gripen av hur sport sammanför människor.
Etnicitet, kön, politik, inget sånt spelar roll.
Vi har samma lag och hejar på samma spelare
och jublar och firar, eller gråter när de förlorar.
Jag vill vara med och vara en del av det.
Hej, jag är Sage Steele,
medvärd för SportsCenter kl. 18:00 här på ESPN.
EN DAG PÅ DISNEY
ESPN:s Högkvarter
När jag går in här...
Medvärd
...tar jag ett djupt andetag, för jag vet inte vad som väntar.
Jag går till sminkrummet omkring kl. 14:00 eller 14:30.
De här kvinnorna är inte bara konstnärer.
De är psykiatrer.
Framför allt är de vänner.
Man ser sig själv åldras dagligen.
Jag tänker: "Den rynkan hade jag inte igår.
Varifrån kom det?" Hon säger: "Jag döljer det."
Tack och lov. Men det...
Skapar arbete åt oss.
Hon vill att jag ska få rynkor och gråa hår,
så hon kan tänka: "Sage behöver mig."
-Hon behöver mig. -Det gör jag.
Sen är det dags att skriva manus för programmet.
Och jag är lite efter, så jag måste... tänka snabbt.
Kolla banden snabbt och be en bön.
Vår chef, Brian Albon,
-som får oss att se vackra ut. -Hej.
-Och bokstavligen står ut med mig. -Det är inte svårt.
Hon är ett av våra proffs som alla...
Studiochef
...älskar att jobba med, så det gör mitt jobb lättare.
-Förlåt. Det blir 50 dollar. -Okej.
Jag lägger checken på posten.
-Hej. -David Rose är vår producent.
Han är så glad att jobba med mig.
Och min medvärd, Kevin Negandhi, som...
-Mosar i sig lunch. -Vi skyfflar i oss mat
-vid kl. 15:00... -...som vanligt, ja.
Det viktiga är den här delen av programmet.
Producent
Här ska du prata med Todd Archer
ett tag om Cowboys som avslutning.
-Jag har kommit fram till... -Klockan är 16:00
en ganska vanlig dag där vi
inte alltid vet vad som blir huvudnyheten.
Finns det ett Michele Steele-manus?
Sage, kolla din mejl om en sekund.
Tack.
En sak folk nog inte vet om
är att vi skriver våra egna manus allihop.
Vi har hjälp av en jättebra personal.
Vi har verkligen kunniga medarbetare här på SportsCenter.
Det krävs många goda krafter,
och varje sekund av vår sändning kl. 18:00 är planerad.
Man skriver manus och finslipar det, och så kommer det nåt nytt,
och vi får göra om alltihop.
"Är storyn bekräftad?
Vem är upphovsmannen? Vem kom med den först?
Vilken video tar vi bort?
Vi försöker få med det här från igår."
Eller: "Jag såg nåt på Twitter."
Allt flyter, verkligen,
ända fram till slutet av programmet.
Jag brukar jämt säga att det är som att spela i ett football-lag.
Ankarna är typ quarterbacks.
Vare sig programmet har varit bra eller dåligt
får de mest press och mest uppmärksamhet.
Men egentligen måste vi alla jobba tillsammans.
Rikta uppmärksamheten mot det här.
Så givetvis, om det händer,
får det troligen bli huvudnyhet i programmet.
Koordinerande producent
Sista halvtimmen före sändning finns alltid en nerv,
en skön skapande spänning, kan man säga,
som förhoppningsvis blir en bra produkt i sändning.
Faktakollare
Vi sänder om en halvtimme, så pressen är så hög den kan vara.
Vi jobbar väldigt hårt och hon också.
Man vill att hon ska briljera,
och det är ett bra samarbete mellan faktakollare och programledare.
Var redo.
...till och med på ett ben...
-Femton. -Varför flytta det?
Kör, Jim. Musik. Uppfattat. Redo, 22.
Sänder om 20 sekunder.
-Sänder om fem... fyra... -Rulle fyra.
Tre... två och kör.
Stora nyheter inom collegebasket.
Ja, tränarbytena fortsätter med stora nyheter i SportsCenter.
En av medlemmarna i Fab Five återvänder till sitt lärdomssäte.
Nu går vi till Steelers.
Antonio Brown är borta. Han är i Oakland. JuJu Smith-Schuster,
nu förstaval i Pittsburgh förstås.
Min tonårsdotter...
...har ändrat sina planer.
Hon gör det när jag sänder, så jag inte kan göra nåt åt det.
-Tre minuter. -När jag är klar ska du få se.
Det här kallas multitasking.
Man måste göra det i reklampauserna för att hålla barnen vid liv.
Bra så. Det funkar.
Jag kan titta hela dan, för han är så bra.
-Ja. -Lagom avslappnad,
-liknar Gumby. Lite grann. -Ja.
Sportsändningar påverkas mycket av personligheter.
Vi improviserar en massa.
Jag säger och gör saker
och skriver saker annorlunda än nån annan här.
-Är det shorts? Häftigt. -Perfekt.
Härnäst, 30 for 30. Hej då.
-Tack. Jag uppskattar det. -Häftigt, tack ska ni ha.
Bra jobbat, tack.
Varje dag tänker jag: "Vi gjorde det där.
Och nästan hela världen såg det. Det är rätt coolt."
-Tack ska ni ha. -Vi ses.
-Vi ses. God natt. -Tack.
Det är en klyscha, men jag måste nypa mig själv ibland
när jag tänker på den där lilla blyga flickan
som hade en galen dröm
som flickor faktiskt inte hade på 80-talet,
hur lyckades jag?
Hur kom jag hit?
Jag ville bara prata om sport och lära mig vad som gör idrottare så bra.
Det var allt jag trodde att det skulle bli.
Det handlade inte om berömmelse eller pengar eller att göra skillnad.
Det handlade om min lilla dröm.
Så nu måste jag fortsätta prestera.
Varje dag. För man vet inte vilken liten flicka
eller pojke som tittar och vill bli som jag.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson