Walt Disneys animationsstudioer
Jeg er en af dem, der har fået lov at tegne Mickey.
Jeg er stolt over, at studiet betror mig den opgave.
Det er som at få nøglerne til slottet.
EN DAG HOS DISNEY
Jeg kan huske første gang, jeg tegnede Mickey offentligt.
Dengang var Roy Disney, Walts nevø, stadig blandt os.
Og jeg tænkte for mig selv: "Åh, Gud, jeg må bare ikke kvaje mig."
Da jeg var helt lille, var Dumbo den første Disney-film, jeg så.
Jeg var fuldstændig målløs...
...over den vidunderlige animation og dens effekt.
Det er en gengivelse af livet.
At lave noget større end livet.
Jeg var et meget fokuseret barn, ikke?
Jeg vidste, hvad jeg ville i en tidlig alder.
Jeg har lavet nøglepositionerne,
så nu tilføjer jeg positionerne midt imellem for at skabe bevægelserne.
Da jeg begyndte at lave mine Super 8-film,
lod mine forældre mig bruge spisebordet,
hvorpå jeg lagde mine celluloidplader til at tørre.
Stuen var der, jeg animerede
med en downshooter.
Man lægger et nyt stykke papir ned.
Jeg havde aldrig troet, jeg var god nok til at arbejde for Disney.
I 1974 søgte jeg ind i deres træningsprogram.
Og de svarede:
"Du blev ikke accepteret, Eric. Du er ikke god nok."
I slutningen af 80'erne havde jeg mit eget animationsstudio i London.
Det var et succesfuldt reklamebureau.
Men jeg var stresset over at lave reklamer.
Jeg tog til en animationsfestival i Los Angeles med min filmspole.
Der var et par Disney-fyre der.
En var Charlie Fink.
Han ringede derefter til mig en gang om måneden.
"Er du klar til at tage springet? Vil du arbejde for Disney?"
Til sidst faldt bomben,
da Charlie sagde: "De overvejer at lave en film Aladdin.
De overvejer at få Robin Williams med."
Jeg tænkte: "Okay, hvis jeg ikke gør det nu,
går jeg glip af bølgen."
Min første uge hos Disney
begyndte jeg på de første skitser af Ånden.
Og her er vi.
Mickey er tegnet på en organisk måde,
så en streg ender i den næste.
Det samme med Ånden.
Man har alle disse streger,
der ender med at blive en helhed.
Så jeg begyndte at lave Robin Williams-agtige Ånder i mine design.
John og Ron sagde:
"Hvad med, du tager et par af Robins komedie-albums
og animerer Ånden til dem?"
Før teaterstykket begynder, vil jeg tale om skizofreni.
Første animationstest.
-Nej, han vil ikke. -Hold kæft og lad ham tale!
Det er en af mit livs største glæder
at få Robin Williams til at grine.
Manner!
Ti tusind år giver frygteligt hold i nakken!
Jeg var på rette tid og sted.
Animation blev pludselig sejt igen.
Aladdin var nær toppen af, hvad folk kaldte Renæssancen.
Velkommen til min mur.
Shanghai-opgaven var sjov.
De ville dekorere en restaurant i Shanghai Disneyland
à la Hirschfeld/Sardi's.
Jeg har endda nutidige figurer som Anna og Elsa.
Når jeg skal tegne figurer fra Disney-film,
føler jeg altid, at dem, der skabte figurerne,
kigger mig over skulderen og siger: "Gør det rigtigt."
Ofte sammenførte de to tegninger, som den her med Gaston og LeFou.
Alle disse film har et universalt tema.
Hvor mange fra vores generation har ikke taklet døden som barn,
fordi de så Bambis mor dø?
Mor?
Der er ingen bånd, der binder mig...
Med Pinocchio, var det: "Lad din samvittighed lede dig."
Aladdins tema var: "Vær dig selv."
Selvom de takler seriøse emner,
går man glad ud efter en Disney-film og tænker:
"Ja. Den var god.
Den vil jeg se igen."
Tekster af: Rikke Fryman