A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
A pillanat hevében elfelejted…
Annyira jó érzés!
Olyan helyénvalónak tűnik!
Elfelejted, hogy igazából idegenek vagytok.
Ez őrület!
Örülj, hogy imádom az őrült dolgokat!
Aranyoskám!
Aranyoskám! Átázott.
Jaj, istenem!
Köszönöm.
Mindnyájunkkal előfordult.
Igen.
Istenem!
HÖLGYEK
Bocsánat.
Nincs nálam a pumpám.
- Undorító! - Oké, elhiheti nekem.
Én még jobban ki vagyok bukva. Jó? Ez itt folyékony arany.
Atyavilág!
Hát itt vagy!
Kirakott cicivel, meg minden.
Beszélnem kell veled.
- Hadd magyarázzam meg! - Mióta jártok?
Nem járunk, rendben? És nem rendszeres a dolog.
Kábé egy éve jöttünk össze.
De baromira nem komoly.
Dugibarátok vagyunk, ha kedvünk szottyan rá.
Közös a világunk. Találkozunk.
Sok emberrel találkozol. Úgy értem, sok mindenkivel dugsz.
Vele miért kell?
Nem kell, csak…
Már nyolc éve nem vagytok együtt, és tegnap estig azt hittem,
csupa mámor az életed a kertvárosban
az álomférjeddel meg a két tökéletes gyerkőcöddel.
Oké, de este mégis dugtál vele azután, hogy elmeséltem, mi volt.
Azt, hogy mennyire hiányzik nekem. És hogy mindenben elbizonytalanodtam.
Azt hittem, az csak rólad szól.
Nem róla… igazából.
Mindenkiben motoszkál a „Mi lenne, ha?”, de nem gondoltam, hogy igaz.
Hogy komolyan otthagynád a férjed.
Azt nem akartam. Tényleg nem!
Tudod, csak…
Az hiszem, mindent elcsesztem, de úgy…
istenigazából.
Ezt meg hogy érted?
Írni kezdtem Bradről a naplómban…
teljes részletességgel.
Áradoztam róla meg a hihetetlen…
mindent megváltoztató szexről, és Cooper elolvasta.
Elolvasta a kurva naplómat.
Baszki!
Hogy fogadta?
Rádöntött a konyhapultra, és úgy megdugott,
ahogy korábban talán soha.
Nem értem, hol a probléma. Nincs itt semmi gond!
Tudom, de olyan…
dühösen történt, valahogy furcsán és erőszakosan.
És hozzám sem szólt, mielőtt ma reggel munkába indult.
Sash, hidd el… berágott!
Csak egy napló.
A gondolataid. Elvileg a magánügyed.
Már nem.
Úgy értem… minden titkom kiderült.
Olyasmikről olvasott…
Egy olyan énemről, amiről egyáltalán nem tud.
Szia, Olga? Mi a helyzet?
Semmi gond.
Bocsánat, hogy zavarlak.
Hudson beszélni akart veled.
Anyuci, hol vagy?
Szia, szívem! A városban vagyok.
- Minden rendben? - Nem. Hiányzol.
Igen, te is hiányozol nekem, kicsim, de már jövök haza.
Máris hazajövök. Ígérem.
Visszaadnád a telefont Olgának?
Hudson?
Rohadtul sajnálom, B.
Az egészet.
Megoldjuk.
Mindig megoldjuk.
Én választottam ezt az életet.
És jó volt.
Még mindig érzem.
A megkönnyebbülést, hogy otthagyom a várost.
A sok lelki gyötrelmet.
Cooper volt a mentőcsónakom, akkor is, ha ezt sosem tudta.
Pontosan egy hónappal azután ismertem meg, hogy Brad és én szakítottunk.
És a legelső pillanattól kezdve otthon éreztem magam vele.
AZ IGAZSÁG SZABADDÁ TESZ
Csajszi, Kossi az!
És a Gardenben lép fel.
Muszáj eljönnöd. Túl régen ülsz a kispadon.
Nem a kispadon ülök. Csak sok a dolgom.
Magad alatt vagy egy pasi miatt.
Őszintén szólva, ennyit nem érdemel az a pöcsfej.
Nézz rám! Lezuhanyoztam.
Szép göncbe bújtam.
Húzós ez a félév.
A Gardenben lesz!
Elég nagy ahhoz, hogy ha az a baromarc Brad eljön, nem kell találkoznod vele.
Baromarchoz ennek semmi köze.
Mindegy. Be sem megyünk a színpad mögé.
Csak iszunk párat, vili?
Megnézzük a koncertet, mint a többiek.
Elnézést!
Bocsánat, hogy félbeszakítom önöket. Csak…
eltévedtem.
Kínos bevallanom. A Hamilton épületet keresem,
de csak a Jeffersont és a John Jayt találtam meg.
Nyüzsögnek itt az alapító atyák, nem igaz?
Remélem, tudnak segíteni.
A cégem toborzóján kéne lennem…
már három perce, és én vagyok a fejvadász, szóval…
Hadd tippeljek! Befektetési bankár?
Általában nem ezzel indítok, a harmadik randin szoktam bevallani.
Szóval már randizunk? Ejha, villámgyorsan csinálja!
- A szüleinek már bemutatott? - Nem, de megoldható.
Amint megtalálom a Hamilton épületet. Tényleg eltévedtem.
Nos, annyira mégsem, hogy ne talált volna oda az egyetem udvarán
két csini lányhoz útbaigazítást kérni ahelyett,
hogy az őrökhöz ment volna, oda.
Lebuktam. De legalább már tudja, hogy jó a szemem.
Miért nem kíséred el, Billie?
A Hamilton bazira útba esik neked,
akárhova is tartasz.
- Igaz, aranyom? - Igen. Mit szól hozzá?
Felkarolna egy segítségre szoruló idegent?
Nem adja fel, mi?
- Azt hiszem, nem akarom feladni. - Hála az égnek!
Jó.
Rendben, menjünk! Lássuk, mit tud!
- Arra. Jöjjön! - Csak ön után.
Mi van?
Nagy döntés előtt állnak. Mindnyájan. És tudom, milyen.
Ott ültem, ahol maguk.
Kaptam egy zsíros ajánlatot a Morgan Stanley-től…
és elfogadtam.
És nem tudtam tükörbe nézni a következő három évben.
Igen, persze, egy Porsche kerül a feneked alá.
Karácsonyozás a phuketi strandon. Na és?
Ugye? Ez nem egy élet.
Úgyhogy találnom kellett egy helyet, ahol tényleg elérhetek valamit.
Valódi, társadalmi célú befektetéseket.
Nem állítom, hogy meggyógyítjuk a rákot…
bár valahogy mégis.
Legalábbis próbálkozunk.
Ilyen cégekre vadászunk.
Henry Ford. Steve Jobs. Elon Musk.
Nem a pénzkereset volt az álmuk.
Arról álmodtak, hogy jobbá tegyék a jövőt.
Mindössze pénzt is kerestek, mert igazuk volt.
Szóval ha önöket is valami ilyesmi érdekli… beszéljünk!
A weboldalon jelentkezhetnek.
Köszönöm.
Szerintem ráharaptak.
Akár hiszi, akár nem, jófiú vagyok.
Befektetési bankárok mint jófúk?
Nyugi, maga határozottan kevésbé gyökér, mint hittem.
Akkor jó. Nézze, hosszú nap volt ez.
- Inna egy Margaritát…? - Ha whiskys kóla, benne vagyok.
Jaj, ne már!
Komolyan? Georgiai csinibaba?
Miért olyan nehéz elhinni?
Mert nem tudlak elképzelni olyan fejdíszes első bálozónak
a pomponlánycsapat kapitányaként.
Mert nem is úgy néztem ki, oké?
A hercegnők hordanak fejdíszt. Én bálkirálynő voltam.
Koronával.
És a bukfencem pompontánclegenda Cobb megyében.
- Köszönöm szépen! - Muszáj megmutatnod.
Azt majd meglátjuk.
Úgy tűnik, bejött neked ott az élet.
- Biztos nehéz volt elmenned. - Nem annyira.
Mármint volt egy kelengyés ládikóm.
De sokkal több dolgot rejtett, nem csak kézimunkát
meg esküvői ruhák kivágott fotóit a Modern Bride-ból és a Vogue-ból.
Azokból is akadt bőven, de… Nem is tudom. Többre vágytam.
Ennyi nem volt elég. Több kellett, mint a többi lánynak. Kis korom óta.
A nagy étvágy.
Egy nagyvárosban próbáltam csillapítani.
New Yorknál nem találsz nagyobbat.
Kalandokat akartam. Eszement városi bulikat.
És bejött?
Nem tudom.
Georgia nem volt elég…
de New York talán picit túl sok.
Tökéletesen értelek.
Van egy házam vidéken, Connecticutban.
Hűha, klassz!
Ott szoktam tölteni a hétvégét.
De mostanában motoszkál bennem,
hogy esetleg oda kéne költöznöm véglegesen.
Nehéz a városban családot alapítani. Szóval…
Átkozottul tökéletes pasi volt. Vártam a hideg zuhanyt.
- Cooper? Te meg mit keresel itt? - „Na, tessék!” - gondoltam.
- Szia! Hogy vagy? - Ez lesz a hideg zuhany.
Mégpedig a javából.
Em, bemutatom Billie-t.
- A Wilhelmina becézése? - Igen!
- Mégsem. - Szerencsés lány vagy.
Coopernél hiába várod a hideg zuhanyt.
- Anyukád hogy van? - Jól.
A pasinál csak meleg zuhany érhet.
Nincs takargatnivalója.
- Ismerek egy jó gyógytornászt. - Aranyos vagy! Nagyon örülne.
„Na, ilyen lányok mennek hozzá a Cooperhez hasonlópasikhoz” - gondoltam.
Derűsek, vidámak.
Ha ez a csaj is lefeküdt fél Manhattannel, mint én,
akkor jól titkolta.
Rendben, vigyázz magadra!
- A volt barátnőd. - Oké. Igen.
Jártunk egy darabig. De már egy remek fickó felesége.
Az esküvőjükre is elmentem.
- Tényleg? - Igen.
A te exeid nem maradtak a barátaid?
Nem igazán.
Mármint volt…
Volt egy pasi, Brad, de nem működött a dolog. Na mindegy.
Beszéljünk rólad!
És ennyi volt.
Egy hirtelen hozott döntés, hogy egyszer az életben befogom azt a nagy számat,
és mindent, ami Braddel történt, meg az összes
tiszavirág-életű, viharos kapcsolatot bedobom a süllyesztőbe.
Nem is tudom. Ennél valamit?
- Igen. Jó? - Akkor nosza!
Mindig az járt a fejemben, hogy egyszer elmondok neki mindent. Felnyitom a szemét.
De csak telnek szépen a napok, hatalmas a boldogság, a szerelem.
Miért tegyük kockára?
Greenwich. Greenwich állomás.
Anyuci!
Szia, kicsim!
Szia, szívem!
Úgysem kapsz el!
Ne!
Én kaplak el! Megvagy! Elkaptalak!
Most aztán alaposan megcsikizlek!
Ezért fejjel lefelé fordítalak!
Hahó, pindurkám!
Gyere ide, kispajtás!
Itt az én fiacskám!
Hiányoztál, pajti. Mi volt ma?
Olgával csináltunk egy hógömböt.
Csináltatok egy hógömböt? Komolyan?
Akkor hozd ide, pajtás! Hadd nézzem! Spuri!
- Szia! Hogy vagy? - Szia!
Ellary hol van?
Ő… még szundizik, vagy lehet, hogy már ez az esti alvása.
Nem tudom, kicsit fura mostanában, hogy mit mikor csinál.
Én…
hoztam neked valamit.
Na jó, kaptam egy kis segítséget.
Egyedül mentem oda, de az eladónő megmutatta, hol nézelődjek.
Remélem, sikerrel.
Ez mi?
Nyisd ki!
Gondoltam, tetszeni fog.
Azért, amit… olvastál?
Cooper, az…
Vedd fel!
Oké, biztos, hogy jó rám.
- Gyönyörű, de én… - Bújj bele!
Mert bulizni viszlek.
Ma este.
Lehet, hogy a Broken Social Scene titkos koncertet ad a Capitalben.
Nem biztos.
- Bírtad azt az együttest, igaz? - Igen, bírtam.
Még mindig a kedvencem, de már hazaküldtem Olgát.
Egész nap itt volt.
Beszéltem Devonnel, Trina átjön vigyázni a gyerekekre,
mi pedig bulizni fogunk.
Mint régen.
Fejd le a tejed!
Csináljuk!
Oké.
Íme, ez ő.
Emlékszem erre a lányra.
Nem csüngött rajta okádékszínű herkentyű,
ami naponta hatszor szottyadtra szívta a cicijét, viszont a smink tízpontos.
Az a lány bitang jól érezte magát.
És sok balhéba keveredett.
Imádtam azt a csajt.
Ahogy ő is.
Másnap reggel, hogy megismerkedtünk, újra levadászott.
Ez a modern pszichológia egyik nagy vitatémája:
a tradicionális monogámia hatásossága.
Sumner professzor azt mondja, hogy a monogámia optimista,
irreális és őszintén szólva, nehezen fenntartható.
Sumner tanulmányokra is hivatkozik…
és azt állítja, hogy az emlősök pusztán három százaléka…
társadalmilag monogám, illetve hogy a szexuális monogámia…
szinte ismeretlen az állatvilágban.
Én erre azt mondom…
nem vagyunk állatok.
És ha csak biológiai késztetést tételezünk fel, az nemcsak ostobaság…
de veszélyes is.
Rendben, nagyszerű. Mára ennyi.
Köszönöm.
Mit keresel itt? Hogy találtál meg?
Elmentél.
És?
Nem szoktak a nők lelépni a lakásomból.
Legalábbis amíg nem kérem meg rá őket.
Dolgoznom kellett. Óráim voltak egész nap.
Akkor te…
Elég nagy durranás lehetsz.
Nézd…
- Az a tegnap esti dolog… - Csodálatos volt.
Váratlan.
Kimerítő?
- Felelőtlen. - Vad.
Azt mondtad, bízzam benned, de…
igazából nem bízom.
Nincs rá okom.
Persze, nem öltél meg.
Amúgy kösz. De… akkor sem ismerlek.
- Meg akarsz ismerni? - Ugyan már!
Ami ilyen hőfokon lobban be, hamar leég.
Megkímélhetnénk egymást a fájdalomtól.
Mit szólsz hozzá, Óperencián túli?
Azt, hogy nem.
Hogyhogy „nem”?
Nem akarom.
Jóval a medence előtt kezdődött…
a kocsiban.
Te…
Láttál engem.
Átláttál rajtam. Olyasmiket láttál…
amiket rejtegetek mások előtt.
És én is látlak téged.
Igent mondtál nekem. Az egészre. Mert akartad.
És szerintem te mindig igent akarsz mondani.
Mindenre.
Bármit kipróbálnál.
Ez egyeseket talán megijeszt.
Engem viszont nem.
Engedd, hogy magammal vigyelek…
Itt lent is…
Atyavilág! Nézzenek oda!
Nem egy szokásos kedd estének ígérkezik.
- Bámulatosan nézel ki. - Tényleg?
- Tetszik? - Aha.
Azt hiszem, igen.
Olyan vagy, mint egy hercegnő, anyu.
- Gyere ide! - Nagy ölelés anyucinak!
Gyere ide, szívecském!
Fogadj szót Trinának, jó?
Lefekszel, amikor mondja, és figyelsz a hugicádra!
Szeretlek. Na menj!
Köszönjük szépen, hogy egyből átjöttél.
Mondanám, hogy örömmel,
de ezen az estén nem rám vár az igazi élvezet.
Érezd jól magad!
A férjeddel! Oké?
Készen állsz?
Csináljuk!
Igen, nagy kérés.
A normális befektetéseink háromszorosa.
És a fúzió óta van is rá pénzük.
Csak nem tudom biztosan, elköltenék-e, de…
Cooper!
Beszélünk valamikor a ma reggel történtekről?
Arról, amit olvastál.
Ez az este a buliról szól.
Meglógunk kicsit a hétköznapok elől. Most ezt fogjuk játszani.
Oké.
Hát itt vagyunk!
- Szerzek valami italt. Jó? - Oké.
Ez az este whiskyskóla-hangulatú.
A rózsaszín köd.
Íme.
Emlékszem erre az érzésre.
Az az igazság, hogy nehéz elfelejteni.
Oké, ez most mi?
Olyan helyre megyünk, ahová a fekete, behemót benzinfalóddal nem lehet?
Ja, mondhatjuk így is.
Mi a fenét csinálsz?
Gyere!
Nem. Rohadtul nem!
Jobb, ha sietsz.
Hét perc múlva itt a következő metró, és hidd el,
akkor nem akarsz majd idelent látni.
Na jó… egyáltalán nem szeretnélek ott látni.
Gyere fel!
Bocsi.
Az a legjobb kiút, ami átvezet a sűrűjén.
Brad!
- Mi a franc ez? - Tudod, hogy akarod. Gyere!
Hé, mondj már igent!
Nem hagyom, hogy bajod essen.
Uramisten! A fenébe!
Jó, de ajánlom, hogy ne csinálj hülyeséget!
Kölyökkoromban lejártam ide. Igen.
Ha rossz volt a helyzet.
Rossz? Az mit jelent?
Egy nyugtalan nyolcévest egyedül Manhattanben.
- Szóval New Yorkban nőttél fel? - Ja, egy darabig.
A szüleim válásáig.
Aztán anyám hazavitt.
Nagyon durva ez a hely.
- Nem féltél? - Nem.
A félelem viszonylagos.
- Azt mondtad, hét perc! - Sacc per kábé.
- Vissza akarok menni. - Nem akarsz.
- De. - Nem fog sikerülni.
- Kurvára jön a metró! - Akkor siessünk! Gyorsan!
- Mondtam, hogy vigyázok rád! - Ne, Brad!
Ne! Figyelj, Brad!
Gyere!
Hogy tetszik?
Igen!
Csakhogy most nem rá kéne gondolnom.
Hahó!
Hé, Coop! Lehet, hogy ez hiba volt.
- Miket beszélsz? - Menjünk át az Oyster House-ba!
Iszunk párat, esetleg vacsizunk egyet…
Hölgyeim és uraim, a Broken Social Scene!
Nem gond, teljesen oké.
Tényleg. Jó?
- Na gyere! - Nem!
Akkor is megcsináljuk.
Táncolni fogunk.
Táncolni akarsz?
- Utálsz táncolni. - Utálok, de veled mégis táncolni akarok.
Ezért szeretem a férjem.
Imádom ezt a számot!
Szörnyű bénán hazudik,
szörnyen táncol, de zabálni való pasi.
Nem! Tényleg odavoltak érted azok a csajok.
Hallottam őket a női mosdóban: a „trendi, szexi apuci”-fazon.
- Jaj, istenkém! - Ugyan! Rólad beszéltek!
- Coop! - Igen?
- Mit csinálsz? - Nem tudom.
Mit csinálok?
Mi akar ez lenni?
- Cooper, ez kinek a háza? - Fogalmam sincs.
Micsoda?
- Most mit… - Erre.
Mit csinálsz?
- Hova mész? Mi ez? - Majd meglátod.
Nem is rossz, igaz?
Ezeknek itt nyilvánvalóan beteg sok pénzük volt.
Csúcsmodern, Éhezők viadala-stílusú riasztót használhattak
láthatatlan lézersugarakkal meg bénító köddel.
De túl késő volt.
Már lebénultam.
Ez a rosszfiúság, én erre gerjedek.
Ami nem titok többé Cooper előtt.
Istenem!
Cooper, nem.
- De. - Nem.
De igen.
Gyere!
Ezt csinálja a szerelmed, ha elolvassa a naplód.
Nem lesz dühös.
Nekidurálja magát…
és igyekszik megadni, amit akarsz.
Azt, amit az elképzelhetetlenül szexi expasidtól kaptál tíz éve.
Szent ég!
Nézzenek oda!
Annyira szeretlek!
Szeretlek.
Téged akarlak.
Használati útmutató.
Az volt számára a naplóm.
És milyen istenien követte az útmutatót!
Hé! Mi a francot művelnek a medencémben?
Basszus!
- A fenébe! - Hozd a cipőd!
Gyerünk! Menj már!
Hé! Mi az istent csinálnak?
Az a fickó az ügyfelem. Szingapúrban kéne lennie!
Jaj, Cooper!
- Rendőrök. Édes istenem! - Látom, köszönöm!
- Oké. Megállhatnánk. - Kapaszkodj!
- Talán inkább… - Kapaszkodj!
Mit csinálsz?
- Semmi baj. - Ez egy kicsit túlzás.
- Szívem, kérlek! - Nem lesz gond.
- Billie, megoldom. - Istenem!
- Ez az! Kapaszkodj! Igen! - Ne!
Igen! Csak kapaszkodj, menni fog!
Úristen!
- Ezt figyeld! - Ne!
Cooper!
Nem vagyok ebben biztos!
Leráztuk őket.
Istenkém!
- Mi volt ez? - Édesem! Gyere ide!
- Nem! - Ne…
Nocsak, nocsak!
Veletek meg mi történt?
Nagyon köszönöm.
Amúgy angyalként viselkedtek a kicsik.
Bármikor hívhattok.
Ügyes voltál, gyilkos.
Meg kéne etetnem Ellaryt. Vagy lefejni a tejet…
Semmi baj.
Az ágyban találkozunk.
Tünemény kislány!
Szia, csajszikám! Vártam, hogy hívj.
Milyen volt Cooppal? Kinyírt? Halott vagy?
A lehető legjobban alakult.
Nem fogod elhinni, mit lépett Cooper arra, amit olvasott!
Oké.
Kemény csávó.
Csajszi! Megtaláltad a viselkedésmódosító technikák Szent Grálját!
Ez talkshow-ba való! Tuti sikerkönyv, bakker!
Szeretnéd? Megkapod.
De frankón!
Sírnak a pasik, hogy nem látnak a fejünkbe.
Hát, már talán mégis.
A Good Morning Americában
elárulom Robin Robertsnek, hogyan menthetik meg a nők a házasságukat…
szubliminális házastársi biblioterápiával.
Röviden SZHB-nek fogjuk hívni.
Szereztél nekem egy fix egyetemi állást meg egy R8-as Audit.
Szívesen.
Na, további jó szórakozást a mai estéhez!
- Hívni foglak. - Majd beszélünk.
Szia!
Tündérke!
Szia!
- Jól vagy? - Igen, remekül.
- Mindjárt jövök. - Oké.
Kíváncsi vagy a részletekre, rossz kislány?
Igen, légyszi!
Mi a franc ez, hogy felhívsz?
Őszintén? Amit már régóta akartam.
Nyolc éve próbállak kiverni a fejemből.
Rácsesztem.
Nem tehetem.
- A férjem… - Billie…
Mondd, hogy sosem gondolsz rám…
és nem telefonálok többé.
Nem… Nem gondolok rád.
BRAD ÜZENET
HAZUDSZ.
A rohadt életbe!
A feliratot fordította: Gelléri Péter