A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Volt olyan időszak az életemben, amikor… szabadnak éreztem magam.
És a világ csupa lehetőségnek tűnt.
Főleg ő.
Helló, pasim!
Hali!
- Várj, mit csinálsz? - Abbahagyjam?
Vagy folytassam?
Igen!
Azok a szép napok!
Azt mondják, csak utólag értékeljük őket, de én tudtam.
Kikészítesz!
Tudod?
Élvezed az életet, bébi?
Igen, még!
Jesszusom!
Kikészítesz.
Tudod?
Bizony.
Most ilyenek a napok.
És minden annyira… más.
Anyuci, azt mondtad, megszopiztatod.
Szopiztatom.
- Nem. Alszol. - Jó.
Figyelj! Csak elbóbiskoltam… egy pillanatra.
- De mit szeretnél? - Mutatni akarok neked valamit.
Mutatni akarsz valamit?
Mit akarsz mutatni?
Gyere, anyuci!
Rendben, jövök.
Hudson?
Mi…
Mi az ott nálad, szívem?
Nézd! Mariposa.
Te jó ég!
Kicsim!
Nem tarthatod így ezt a fickót, édesem. Szabadon kell engedned.
Kislány.
Oké. Rendben. De akkor is.
És az enyém. Szeretem.
Tudom, kicsim. Viszont odabenn nem kap levegőt.
És ha nem engeded ki, meghal.
Gyere! Gyere csak velem!
Üljünk le!
Gyere, angyalkám!
Jól van.
Nézd ezt a babukát!
Oké, figyelj!
Támadt egy ötletem.
Nézzük meg, merre megy! Jó?
Valószínűleg délre. Ugye?
Sok-sok ezer mérföldre a téltől.
Ott van!
Integess neki!
Szia, pillangó!
Pindurkák! Hol vannak a picikéim?
Hol vannak? Gyere ide, kishaver!
Na! Hol vannak? Gyere csak ide!
Ejha, de hatalmas vagy, és cuki!
Alig bírlak el!
Hiányoztál, pajtás.
És ott ez a gyönyörű lány!
Igen! Szia, édeském!
Nézzenek oda!
- Szia! - Szia!
Esküszöm, fel akartam öltözni, csak…
Semmi gond.
Rendben. Gyorsan lenyírom a füvet még a meccs előtt.
Ja, igen.
- Veled minden rendben? - Aha.
- Minden rendben. - Huddie!
A férjem kívül-belül remek pasi.
Várj meg!
Sosem kaptam azon, hogy megnéz egy másik nőt.
Még hazugságon sem értem soha.
Akkor meg mi a probléma, igaz?
Jaj, istenem, Billie! Őrültekháza volt a melóhelyen.
El sem tudod képzelni.
- Tényleg? - Aha.
Tombol a fúzió utáni elmebaj, tudod?
Mindenki pozíciókért nyomul,
próbálnak menőzni az új főnöknőnek.
Aki viszont jó, tudod? Szeretne…
nemzetközileg terjeszkedni.
Csupa olyasmit akar, amit én is,
csak… Nem is tudom. Sokkal nagyobb léptékben.
Igen.
Mindenki nyüzsög, de az a nő lát engem, érzem.
Mi a baj?
Semmi.
Csak hiányzol.
Ne haragudj!
Oké, ő az.
Az új főnököm.
Figyeltél, hogy mit mondtam az előbb?
- Persze. - Francesca, üdv!
Hogy van?
Az a gond, hogy Cooper Connelly a férjem.
Mielőtt megismertem,
a Káma-szútrában szereplő pozíciók legalább 73%-ába belehajtogattak.
Úgy, ahogy kell.
Voltak gazdag pasik.
Csóró pasik.
Tetkós pasik.
Átutazó pasik.
Meg az elképzelhető összes egyéb, rosszfiúsnyalánkság.
Holnap egyeztetünk egy időpontot, és megbeszéljük.
Rendben, remek. Köszönöm. Viszlát!
Odavan értem.
Ki nem?
Miért mész hozzá egy ilyen prűd pasihoz?
Őszintén? A többiek miatt.
Nem véletlenül nem hívtalak vissza!
Egy csomó csajjal járok.
Nyisd ki az ajtót, Billie!
Szentséges…
Soha nem értékeltél semmit, amit csináltam!
Halló?
Mire megismertem Coopert, úgy kipurcantak az idegeim,
hogy a szívem már csak lendületből ketyegett.
A Cooper által kínált állandóság és épelméjűség
gyógyír volt az elgyötört, megperzselődött lelkemnek.
Sosem felejtem, mikor először hozott el ebbe a házba.
Igazából egy algonkin szó. „Connecticut.”
„A hosszú, árapályos folyó földje.”
Mindig is imádtam.
Íme!
Hogy tetszik? Jó?
Mintha csak rám várt volna. Ránk.
Így ni!
Nem engedhetem, hogy összehavazd a házat.
Jaj, istenkém!
Hihetetlen finomat főzött nekem.
Most komolyan.
Hogy lehet nem belezúgni ebbe a pasiba?
- Szabad? - Igen.
Nagyon örvendek.
Rengeteget hallottam önökről. Odavagyok a lányukért, mint látható.
- Mi is odavagyunk. - Legalábbis többnyire.
Anya!
- Csak viccel. - Vagy mégsem.
Majd meglátod.
Cooper olyan pasas, aki tényleg szívesen vacsorázik a szüleimmel.
Északi vasútállomás.
Hölgyem! Üljön le oda!
Átadja a helyet a vonaton, mindegy, hány szabad ülés van.
Jó?
- Szép napot! - És valahogy
sikerül neki, hogy mindenhol ő legyen a leghelyesebbés legszerényebb férfi.
Meg kell mondjam,
sosem hittem, hogy otthagyom a Morgan Stanley-t, és jófiú leszek.
De Cooper megetetett a „Váltsd meg a világot!” szövegével.
És itt a fogászati számláimat is állják.
- Óriási volt ez az évünk. - Bizony.
Magas kockázat mellett nagy jutalom, szóval bravó nektek!
- Rohadt boldog karácsonyt, pajtás! - Kösz, haver. Örülök neked.
Ő az örök kedvencem.
Azt akarom, hogy száz évig éljünk, és ugyanabban a pillanatban haljunk meg.
Told!
Itt is van a kissrác!
Szia, haver!
Szevasz!
Szia!
Tudom, tudom. Oké, nézd meg anyucit!
Hahó, kishaver!
Szia!
Istenem!
Szeretném, ha a lelkeink minél hamarabb egymásra találnának odaát,
hogy újra szerelmesek legyünk, még több kisbabát csináljunk,
és elölről kezdhessük az egészet.
És szeretnék jó nagyokat dugni.
Túl nagy kérés?
Figyu!
Nem ma… Ne, ne, ne! Állítsátok már meg!
Bocs. Nem ma van az a csajos este?
De, csak tudod…
késhetek egy kicsit.
- Jó. - Oké.
Rendben.
Igen!
Jaj, de jó! De jó!
Nagyon jó!
Neked… neked is jó?
Igen.
Igen, ne hagyd abba! Csináld!
- Oké. - Csináld!
Jó.
A francba!
Ne haragudj, szivi!
- Fáradt vagyok. - Jó.
Oké. Egy pillanat.
- Várj! - Rendben.
Igen!
Jó!
Ez jó! Igen!
Jó!
Igen!
- Cooper! - Mi van?
- Bocs. Ne haragudj! - Csak… Oké, hozd a vibrátort!
- Tényleg? - Igen.
- Jöhet? - Igen.
Oké.
Cooper például 18 hónapja nyalt ki utoljára.
Én feleennyi idő alatt egy komplett emberi lényt
toltam ki magamból.
Jaj, istenem!
Uramisten!
Ne!
- Akarod, hogy én… - Semmi baj.
Hagyd csak!
Nem volt ez mindig ilyen.
- Hali! - Szia!
Szeretlek, Billie!
Cooper!
De aztán születik egy gyerek, utána még egy.
Egyszerűen elfogadtam Cooper töpörödő szenvedélyét bizonyítékként:
ez lesz, mikor felnövünk, megházasodunk, és beüt a rutin.
Viszont kezdek éhen halni.
Gondolatban sikoltozom a férjemnek,
hogy érezzen már valamit.
Anyuci! Nem adtál jóéjtpuszit.
Adtam.
De nem néztél meg.
Dehogynem, édesem. Megnéztelek.
Gyere ide!
Gyere ide, kicsim! Gyere!
Így ni.
Igen.
Az én ügyes, nagy fiam!
Jól van.
Minden rendben, kicsim.
Minden rendben.
Olyan szép vagy!
Mi a baj?
Semmi, picim. Semmi.
Jól vagyok.
- Ne sírj, anyuci! - Semmi baj, kicsikém.
Jól vagyok.
Szeretlek, anyuci.
Én is szeretlek.
Szeretlek, kicsim.
Gyere majd, és takarj be, ha ezt befejezted!
Hali!
- Szia, még ébren vagy? - Persze.
Az a hülye együttes még el sem kezdte,
és túl megszállott vagyok, hogy hagyjam, hazamenjek, és aludjak egy jót,
mint minden felnőtt nő,
aki reggel hétkor kel a meló miatt.
Te miért vagy még fenn?
Nem tudok aludni.
Figyelj, fojtogatott már Cooper?
- Mert ha nem, akkor kéne. - Úristen!
Újra Alexszel voltál.
Nem csinálta az egyik volt pasid?
Szándékosan nem!
Aranyom, pedig kéne, hogy fojtogassanak.
- Annyira jó volt? - Igen, annyira!
Talán össze kéne házasodnunk.
Fojtogathatna a következő hét-tíz évben.
Ez tetszik: erotikus fojtogatással lehet rávenni
Sasha Snow-t, hogy végre megállapodjon.
Hét-tíz évre. Azért ne essünk túlzásba!
Csajszi, elmeséled, hogy mi igazából a baj?
Csak…
mintha…
más lennék.
- Más is vagy. - Nem, mármint…
Minthogyha ez nem is én volnék. Úgy érzem magam…
mint egy gyenge kiadású, feleség és anya Billie. És…
Nem…
Nem biztos, hogy ilyennek kéne lennem.
Atyavilág! Vissza kell menned dolgozni.
Egyértelmű: túlságosan ráérsz.
Nem tehetem.
Megállapodtunk Cooperrel, hogy a gyerekek mellett maradok.
- Könyörgök! Honnan kezdjem? - Én akartam.
Azt hittem, imádni fogom. És imádom is, de…
Nem elég. Semmi baj. Kimondhatod.
Csak… nem tudom.
Rengeteget gondolok…
őrá.
- Kire? - Ne csináld, Sash!
Viccelsz?
Nehogy elcseszd a tüneményes családod!
- Dehogy! - Cooper nagyon jó pasi.
Tudom.
Akkor értékeld, mekkora mák, hogy rátaláltál!
Hány millió nő lenne képes ölni azért, ami neked megvan?
Figyelj, értem. Jó?
Csak… nem tudom kiverni a fejemből, hogy régen milyen volt.
- Braddel? - Velem!
Én voltam más.
- Nem tudom, mi történt. - Csajszi!
Igent mondtál, kiköltöztél a kertvárosba, gyerkőcöket szültél.
Ezt akartad, B. A te döntésed volt.
Tudom.
Azt is tudom, hogy Cooper fáradt.
Én is kimerült vagyok, de…
muszáj…
újra éreznem azt.
Mit?
Egy parányit abból a varázslatos…
keszekusza, rózsaszín ködből.
Érted? Teljesen… betéptem tőle.
- Mi a szitu? - Szia!
Sash, te… figyelsz egyáltalán?
Igen. De most te hallgass ide, rendben?
Brad állati szexi volt.
De az a fajta szerelem ingatag.
Fáj, elárul, és fenntarthatatlan.
Cooperrel hosszú távra váltottál jegyet.
Tudom. Tudják a sejtjeim, tudja a… Kurvára tudom a lelkem mélyén!
Akkor jó.
Mit fogsz csinálni?
Gőzöm sincs.
NEM VOLT EZ MINDIG ILYEN… AZTÁN SZÜLETIK EGY GYEREK, MAJD MÉG EGY…
A szerelem egy drog.
Így mondják, igaz?
Dopamin, oxitocin, adrenalin.
De én újra át tudom élni azt az érzést.
Ha behunyom a szemem,
és visszarepülök az egyik olyan estébe, akkorérzem.
Nem valami kósza kábulatot hajszolok.
Ez a valóság. És egy teljes más énem volt.
Csajszi!
Barbie istennővé rittyentetted magad. Nagyon bírom!
Sasha Snow bazira okos.
Az egyetlen közülünk, aki megszerezte a doktorit,
és most menő pszichológiaprofesszor az egyetemen.
Ugyanakkor nincs nála féktelenebb
és kevésbé bűnbánóbb nő az egész világon.
Ez a nagy féktelenség a belvárosba vitt minket
majdnem minden szombat este, a Ludlow Street Kávéházba,
egy új és hasonlóan vad énekeshez, doboshoz vagy basszusgitároshoz.
A LUDLOW STREET KÁVÉHÁZBAN FELLÉP KOSSI
Halihó!
- Gondolod, hogy megérdemled? - Igen, légyszi!
Jaj, bocs.
Én most… megyek.
Semmi…
Semmi gond?
Fantasztikus vagy!
Hé!
Veled minden oké?
Hogyne. Csak száz utcasarok hazáig.
Viszlát később! Szeretlek.
Imádlak!
Ha még egyszer megfogod a fejem, ezt ott tőből leharapom!
Semmi gond.
Egy kibaszott istennő vagy!
Hadd boruljak le a trónod előtt!
Hé!
Csíped a rosszfiúkat?
Persze. Szólj, ha látsz egyet!
Kopj le, haver!
Hé!
Hagyd békén!
Tessék! Menj, vegyél valami kaját!
Tűnés!
Baromság!
Te vagy Billie?
Szólt a barátnőd, hogy fuvar kéne neked.
Az együttessel vagy?
Aha. Olyasmi.
Ott a kocsi, ha akarod.
Ha nem, jóccakát!
Várj!
Kocsival jöttél?
A belvárosba? Na jó… Senki sem autózik a belvárosban.
Hogy találsz parkolóhelyet, és hogyan érheti ez meg?
Kezdve a környezettel, és nem is említve a…
Akkor most elvigyelek, vagy mi?
Szóval nem az együttessel vagy. Nem igazán festesz úgy, mint egy roadie.
Hát, nem igazán. Van egy lemezkiadóm, amelyik le akarja szerződtetni a bandát.
Van egy lemezkiadó céged?
Meg ez a kocsi, egy kégli a közelben, ez a dzseki, a bakancs…
Nagyjából ennyi.
Jónak tartod? Kossit.
Ezért nyalizol neki azzal, hogy szívességet teszel a mucusának.
Kinek, Sashának?
Nehéz annak a hölgynek nemet mondani.
Hazafurikázod a barátnőjét, szóval ugráltathat az a fickó.
Most igen, de jobb, ha nem szokja meg,
és te sem, mert nem vagyok főállású sofőr.
Világos.
Sasha egy jóbarát.
Ha belegondolok, hogy te is…
Igen.
Csúcs a csaj.
Szobatársak voltunk a Columbián.
Milyen szakon?
- Pszichológia. - A francba!
Akkor jobb, ha befogom.
Még elkezdesz kiselőadást tartani a gonosz anyukámról,
és hogy mennyivel kiegyensúlyozottabb lennék, ha többet ringatott volna.
Basszus!
Mi van, szerinted tényleg?
Imádod a szép cuccokat, vagy azért, mert velük nőttél fel, vagy mert nem.
Lemezkiadód van,
szóval arra tippelek, előnnyel indultál… az Óperencián túlról.
Aztán idetaláltál, a Nagy Almába.
Nem maradtál otthon, a kiwifarmon.
A „bekaphatjátok” klasszikus példája anyucinak vagy apucinak címezve,
de a séró meg a gyűrűk alapján úgy saccolom,
nem a női oldallal adódott problémád.
Vagyis apuci lesz a hunyó.
Na, hogy csinálom?
Innál egyet?
Persze. Tudsz egy jó helyet?
Aha.
Nálam.
Csak a dzseki meg a csizma, mi?
Imádom a szép cuccokat.
Te mondtad.
Egy színpad a nappaliban.
Lemezkiadóm van.
Szeretem, ha néha itt játszanak a srácok.
- Hibbant ez a város. - Az.
A lehető legjobb értelemben.
Hadd találjam ki!
Iowa?
Ugyan már!
Ohio?
Georgia.
Semmi akcentus?
Már nincs.
Tudod, kis koromban…
arról álmodoztam, hogy New Yorkban fogok élni.
Nem hittem, hogy valóra válik, de most, hogy itt vagyok…
Nem is tudom.
Nem akarok elmenni.
Sok itt a pöcsfej.
És van egy csomó beteg figura is, úgyhogy egy halom meló vár rád.
Nem tudom. Igazából…
szeretek segíteni másokon, de…
nem biztos, hogy tényleg segítek.
Szerintem segítesz.
Sőt, tuti, hogy…
minden áldott nap segítesz.
Mutatni akarok valamit.
Azt mondtad, szereted New Yorkot.
Gondoltam, megérdemled, hogy így lásd.
Hát ez… ez…
Nem gondoltam, hogy így ér véget az estém.
Még nincs vége az estének.
Őrület, de kezdtem elhinni, hogy ez lehet az életem.
Imádkoztam, hogy soha ne legyen másmilyen.
Hé!
Vigyázok rád.
Bízz bennem!
Bízni akarok.
Nem lett volna szabad.
De megtettem.
Bíztam benne…
teljesen.
És végül ő is megbízott bennem.
A beszélgetéseink hőfoka…
részegítő volt.
Izgatónak találtam, hogy én voltam a földkerekségen ez egyetlen,
aki bepillanthatott a kőkemény páncélja alá.
Elképzeltem…
hogy ki is lehetnék.
Hogy kik lehetnénk mi…
együtt.
És az az igazság, hogy ez hiányzik.
És ő.
Hiányzik nekem ő.
Olyan…
átkozottul…
hiányzik!
Cooper!
Ki a franc vagy te?
Ezt akarod, mi?
Igen.
Igen!
Ne!
Jaj, ne! Ne!
Ne! Folytasd! Csináld, ne hagyd abba!
Igen!
Az enyém vagy, Billie.
Teljesen az enyém.
Ezt…
ne felejtsd el!
Igen!
Mennem kell dolgozni.
Olga, szia!
Tudom, hogy az utolsó pillanatban.
De megoldható lenne, hogy vigyázz ma a gyerekekre?
Igen. Jaj, köszönöm! Igazán köszönöm.
Billie!
Szia!
Te is a városba mész?
Lógós napot tartunk a Radio Cityben.
Gyere velünk!
Bocs, de… nem lehet.
- Én… - Úristen, édesem!
Mi az?
Az anyukám… anyu… nagyon beteg.
Annyira sajnálom!
- Nem, én… én sajnálom. - Semmi baj.
- Hadd segítsünk! - Jaj, nem! Nem tudsz.
Jó… Jó szórakozást!
- Ki az? - Én… én vagyok.
Csak engedj be!
Billie!
- Mi a fenét csinálsz? - Nem tudom.
Nem tudom.
Na jó, kell egy ital.
Jaj, istenem! Én…
Izzadok, tudod?
És a szívem…
Nem kapok levegőt, és olyan, mintha… Nem is tudom.
Kéne egy… egy…
Oké.
Az a helyzet, hogy…
Billie, várj!
Haza akarok menni.
A feliratot fordította: Gelléri Péter