PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
V životě jsem měla období, kdy jsem se cítila svobodná.
A svět byl plný možností.
Obzvlášť on.
Ahoj, příteli.
Ahoj.
- Počkej, co to děláš? - Mám přestat?
Nebo mám pokračovat?
Jo.
To byly časy.
Říká se, že je nepoznáte, když je máte, ale já je poznala.
Ty mi dáváš.
Víš to?
Vrchol blaha, lásko?
Ano, prosím.
Proboha.
Ty mi dáváš.
Víš to?
Jo.
A teď jsou tohle ty časy.
A všechno je úplně jinak.
Mami, říkalas, že ji krmíš.
Vždyť ji krmím.
- Ne, ty spíš. - Tak jo.
Víš co? Na chviličku jsem usnula.
- Ale co potřebuješ? - Chci ti něco ukázat.
Chceš mi něco ukázat?
Co mi chceš ukázat?
Pojď, mami.
Dobře, už jdu.
Hudsone?
Co…?
Co to tam máš, broučku?
Podívej, motýl.
Propána!
Zlatíčko.
Takhle ho nemůžeš držet, broučku. Musíš ho pustit.
Je to holka.
Fajn. Dobrá. Ale stejně.
A je moje. Mám ji rád.
Já vím, broučku. Ale ona tam nemůže dýchat.
A zemře, jestli ji nepustíš.
Pojď. Pojď se mnou.
Pojďme si sednout.
Pojď sem, andílku.
Tak jo.
To je naše miminko.
Tak dobře.
Mám nápad.
Uvidíme, kterým směrem poletí, ano?
Zřejmě na jih. Jo?
Tisíce kilometrů na zimu.
Tamhle je!
Zamávej jí.
Ahoj, motýlku!
Broučci! Kde jsou moje zlatíčka?
Kde jsou? Pojď sem, kámo!
Pojď. Kde jsou? Pojď sem, kámo!
Pane jo, ty jsi tak velký a šikovný.
Já už tě sotva unesu!
Chyběls mi, kámo.
Tady je. Moje krásná holčička.
Jo. Ahoj, zlatíčko.
To se podívejme.
- Ahoj. - Ahoj!
Přísahám, že jsem se už chystala obléknout. Já jen…
O nic nejde.
Tak jo. Rychle posekám, než začne zápas.
Jo.
- V pohodě? - Jo.
- V pohodě. - Huddie!
Můj manžel je skrz naskrz úžasný.
Počkej na mě.
Nikdy jsem ho nepřistihla koukat po jiné.
Vlastně jsem ho ani nepřistihla lhát.
Takže v čem je problém, že?
Bože, Billie, v práci je úplný blázinec.
Nemáš potuchy.
- Fakt? - Jo.
Je to šílenství po té fúzi, víš?
Každý si brousí zuby na místo
a předvádí se před novou šéfkou.
Ale ona je bezva, víš? Je…
Chce expandovat do zahraničí.
Chce dělat, co jsem vždycky chtěl já,
jen… Nevím, v mnohem větším měřítku.
Jo.
Lidi se hrnou, ale ona mě vidí, já to cítím.
Co je?
Nic.
Jen mi chybíš.
Promiň.
Hele, to je ona.
Moje nová šéfka.
No tak. Poslouchalas mě vůbec?
- Jasně. - Francesco, ahoj!
Jak se máš?
Ten problém je v tom, že Cooper Connelly si vzal mě.
A před ním
jsem se zkroutila do nejmíň 73 procent poloh z Kámasútry.
To bychom měli všichni.
Byli to bohatí chlapi.
Chudí chlapi.
Tetovaní chlapi.
Jen prolétávající chlapi.
A všechny ostatní nemravné dobroty, jaké siumítepředstavit.
Zítra to pořešíme, stanovíme čas a pak to probereme.
Výborně. Díky. Uvidíme se. Ahoj.
Miluje mě.
A kdo ne?
Tak proč si brát někoho tak prudérního?
Upřímně? Kvůli nim.
Měl jsem důvod ti nevolat zpátky!
Vídám spoustu žen.
Otevři sakra, Billie!
Ježkovy…
Nikdy jsi neocenil nic, co jsem udělala.
Haló?
Když jsem poznala Coopera, měla jsem nervy tak nadranc,
že mi srdce mlelo z posledního.
A ta stabilita a rozum, které nabídl,
byly balzám pro moji vyčerpanou a vyprahlou duši.
Nikdy nezapomenu, když mě poprvé vzal do toho domu.
„Connecticut“ je algonkinské slovo.
„Země dlouhé přílivové řeky.“
To jsem vždycky miloval.
A jsme tady.
Co na to říkáš? Jo?
Jako by na mě čekal. Na nás.
Jo!
Přece nechci, abys po domě roznášela sníh.
Proboha!
Uvařil mi vynikající jídlo.
To prostě nejde.
Jak se můžete do toho chlapa nezamilovat?
- Můžu? - Jo.
Rád vás konečně poznávám.
Hodně jsem o vás slyšel. Obdivuju vaši dceru. Evidentně.
- My taky. - Teda většinou.
Mami.
- Dělá si legraci. - Nebo ne.
To uvidíš.
Cooper je ten typ, kterého baví večeře s vašimi rodiči.
Stanice North.
Paní. Pojďte si sednout.
Ve vlaku stojí bez ohledu na počet volných sedadel.
Ano?
- Hezký den. - A nějak
dokáže být ten nejhezčí a nejskromnější chlap kdekoliv.
Nečekal bych,
že opustím Morgan Stanley a stanu se dobrákem.
Ale naletěl jsem Cooperovi na to jeho „změň svět“.
A zubní pojištění taky není špatný.
- Ale máme za sebou vynikající rok. - To máme.
Velký risk, velký zisk, takže sláva tobě.
- Veselé Vánoce, kámo. - Díky. Vážím si tě.
Je to můj ten vůbec největší favorit.
A přeju si, abychom žili sto let a zemřeli v tu samou chvíli.
Tlač!
A je na světě!
Nazdar, kamaráde!
Ahoj!
Já vím. Pojď za maminkou. Ukaž se mamince.
Kamaráde!
Ahoj!
Bože můj.
A chci, aby se na druhé straně naše duše našly co nejrychleji,
abychom se mohli zamilovat, mít další děti
a celé to zopakovat.
Taky chci, aby mi vyjebal mozek z hlavy.
Chci toho tolik?
Ahoj.
Nemělas mít… Ne! Zastavte ho!
Promiň. Nemělas dnes… mít dámskou jízdu?
Jo, ale víš…
můžu se zpozdit.
- Dobře. - Dobře.
Tak jo.
Jo.
To je nádherný. To je tak příjemný.
Tak příjemný.
Seš… Seš v pohodě?
Jo.
Jo, nepřestávej. Pokračuj. Jo.
- Dobře. - Pokračuj.
Dobře.
Sakra.
Promiň, lásko.
- Jsem utahanej. - Jo.
Dobře. Počkej.
- Vydrž. - Tak jo.
Jo.
To je příjemný.
To je příjemný. Jo.
To je příjemný.
Jo.
- Coopere! - Co je?
- Promiň. Omlouvám se! - Tak… Dobře, podej vibrátor.
- Fakt? - Jo.
- Vážně? - Jo.
Tak jo.
Například už je to 18 měsíců, co mi to Cooper udělal pusou.
Za poloviční dobu jsem ze sebe vytlačila
celou lidskou bytost.
Do pytle.
To snad ne.
Ne.
- Chceš, abych ti… - To je dobrý.
Kašli na to.
Takhle to nebylo vždycky.
- Ahoj. - Ahoj.
Miluju tě, Billie.
Coopere.
Ale pak máte jedno dítě a pak další.
Dřív jsem brala Cooperovu vytrácející se vášeň jako důkaz.
Takhle to chodí, když dospějete, vstoupíte do manželství a přijdestereotyp.
Ale já teď strádám.
Křičím na něj z nitra hlavy
a snažím se, aby něco cítil.
Mami. Nedalas mi pusu na dobrou noc.
Dala.
Ale nepřišlas mě zkontrolovat.
Přišla, broučku. Přišla.
Pojď sem.
Pojď sem, zlatíčko. Polez.
To je ono.
Jo.
Ty jsi můj velký kluk.
Tak.
Už je dobře, broučku.
Už je dobře.
Jsi tak krásná.
Co se děje?
Nic, miláčku. Nic.
Jsem v pořádku.
- Prosím, neplač, mami. - Nic mi není.
Nic mi není.
Mám tě rád, mami.
Já mám ráda tebe.
Mám tě ráda, broučku.
Chci, abys mě přišla uložit, až budeš hotová.
Ahoj, zlatíčko!
- Ahoj, jsi ještě vzhůru? - Jo.
Ta pitomá kapela ještě nezačala
a já se moc těším, než abych to vzdala a hezky se šla vyspat
jako správná dospělá ženská,
která musí v sedm vstávat a jít do práce.
Proč ty ještě nespíš?
Nemůžu spát.
Hele, škrtil tě Cooper někdy?
- Jestli ne, tak to musí. - No nazdar.
Tys zase viděla Alexe.
Nedělal to někdo z tvých bývalých?
Schválně určitě ne!
Miláčku. Potřebuješ škrtit.
- Bylo to tak dobrý? - To si piš.
Možná bychom se měli vzít.
Mohl by mě škrtit sedm až deset let.
Líbí se mi to erotické dušení, které je potřeba,
aby se Sasha Snowová konečně usadila.
Na sedm až deset let. Zase to nepřehánějme.
Holka, nechceš mi říct, co se fakt děje?
Já…
Cítím se…
jinak.
- Vždyť jsi jiná. - Ne, chci říct,
že se necítím ve své kůži. Cítím se…
Že se ze mě stala taková umírněná verze manželky a mámy. A…
Nejsem…
Nejsem si jistá, jestli tohle má být moje role.
Bože. Ty potřebuješ zpátky do práce.
Evidentně máš příliš moc času.
Já nemůžu.
S Cooperem jsme se dohodli, že zůstanu s dětmi.
- Prosím tě. Kde mám začít? - Já jsem to chtěla.
Myslela jsem, že budu nadšená. A jsem, ale…
Nestačí to. To nevadí. Klidně to řekni.
Já zkrátka… já nevím.
Hodně teď myslím…
na něho.
- Na koho? - No tak, Sash.
Děláš si srandu?
Nepodělej si svoji úžasnou rodinu.
- Však ne. - Cooper je tak bezva chlap.
To vím!
Tak buď ráda, jakou máš kliku, žes ho našla.
Kolik milionů žen by zabíjelo za to, co máš.
To já vím. Jasný?
Já jen… Nemůžu přestat myslet na starý časy.
- S Bradem? - Se mnou.
Já jsem byla jiná.
- Nevím, co se stalo. - Holka!
Řeklas ano, odstěhovala se na periferii, měla děti.
Tohle jsi chtěla, B. Byla to tvoje volba.
Já vím.
A vím, že Cooper je vyčerpaný.
Taky jsem vyčerpaná, ale já prostě…
Potřebuju to…
zase cítit.
Co?
Takový malý kousek toho kouzelného…
vzájemného návalu lásky.
Víš? Bylo to takový… Takový opojení!
- Jak se vede? - Čau.
Sash, hele… posloucháš mě vůbec?
Jo. Teď ty poslouchej mě, jo?
Brad byl sexy parchant.
Ale taková láska je vrtkavá.
Bolí, zrazuje a v konečném důsledku je neudržitelná.
Váš vztah s Cooperem vydrží celý život.
Já vím. Vím to ve svý hlavě i podělaný duši.
Fajn.
Co uděláš?
To nevím.
TAKHLE TO NEBYLO VŽDYCKY… ALE PAK MÁTE JEDNO DÍTĚ, PAK DALŠÍ…
Láska je droga.
To se říká, ne?
Dopamin, oxytocin, adrenalin.
Ale ten pocit můžu zase mít.
Kdykoliv zavřu oči
a vrátím se do jedné z těch nocí, cítím to.
Nehoním se za nějakým prchavým opojením.
Je to skutečné. A bylo to celé moje druhé já.
Holka.
Seš jako okouzlující božská Barbie a já to žeru!
Sasha Snowová je strašně chytrá.
Jediná z nás dodělala Ph.D.
a na naší alma mater je teď elegantní profesorka psychologie.
Je taky ta nejdivočejší
a nejsmělejší žena, jakou znáte.
A všechna ta divokost nás přiváděla
skoro každý večer do města do Ludlow Street Cafe,
a taky stejně divokého zpěváka, bubeníka a basistu.
LUDLOW STREET CAFE UVÁDÍ KOSSIHO
Nazdar.
- Myslíš, že za to stojíš? - Ano, prosím.
Omlouvám se.
Já už půjdu.
Ty…?
Seš v pohodě?
Seš fantastická.
Hele!
Ty seš v pohodě?
Naprosto. Jsem tak sto bloků od domova?
Uvidíme se. Miluju tě.
Já tebe taky.
Ještě jednou mi sáhneš na hlavu a ukousnu ti ho.
Bez problému.
Seš sakra bohyně.
Dovol mi uctít tvůj trůn.
Hej.
Máš ráda zlobivý kluky?
Jasně. Dej mi vědět, až nějakýho potkáš.
Hele, odprejskni, vole.
Hele!
Nech ji.
Tady. Kup si něco k jídlu.
Běž!
Leda kulový.
Ty seš Billie?
Kámoška říkala, že potřebuješ hodit.
Ty patříš ke kapele?
Jo. Nějak tak.
Auto mám tamhle, jestli chceš.
Jestli ne… tak dobrou.
Počkej.
Ty máš auto?
Ve městě? Tak jo… Ve městě nikdo nejezdí autem.
Jak najdeš parkování nebo zdůvodníš tu cenu?
Jen pro životní prostředí. A to nemluvím…
Chceš hodit, nebo co?
Takže nepatříš ke kapele. Nejsi zrovna bedňák.
To zrovna ne. Vlastním vydavatelství, který je chce získat.
Vlastníš nahrávací společnost?
A tohle auto, místo za rohem, tuhle bundu a boty.
To je tak všechno.
Myslíš, že je dobrej? Kossi?
Proto mu podlízáš, když děláš jeho holce službičku.
Komu? Sashe?
Jí se těžko říká ne.
Ale vezeš domů její kámošku, takže ten chlap má páku.
Teď jo, ale neměl by si na to zvykat,
a ty taky ne, šoférování není můj způsob práce.
Rozumím.
Je to dobrá kamarádka.
Když si tě představím uprostřed…
Jo.
Ona… Ona je nejlepší.
Byly jsme spolubydlící na postgraduálu na Columbii.
Obor?
- Psychologie. - Do prdele.
Tak to už radši mlčím.
Nebo mi začneš přednášet o mojí zlý mamince,
jak bych byl vyrovnanější, kdyby mě víc chovala.
Ty vole.
To si myslíš?
Myslím, že máš rád hezký věci, protože jsi v tom vyrůstal, nebo ne.
A vlastníš vydavatelství,
takže si tipnu, žes měl výhodu, kámo.
Ale našel sis cestu do New Yorku.
Nezůstals doma, aby ses staral o rodinnou kiwi farmu.
Takže to bylo klasický „trhni si“ mámě nebo tátovi,
ale podle těch vlasů a prstenů si myslím,
žes neměl problém se svou ženskou stránkou.
Takže je to nejmilejší tatínek.
Jak si vedu?
Nechceš si dát drink?
Jasně. Nemluvils o nějakým místě?
Jo.
Můj bejvák.
Jen bundu a boty, co?
Mám rád hezký věci.
Řeklas to sama.
A v obýváku máš pódium.
Vlastním vydavatelství.
Někdy mám rád, když mi tu zahrajou.
- Tohle město je šílený. - Jo.
Tím nejlepším možným způsobem.
Budu hádat.
Iowa?
Prosím tě.
Ohio?
Georgie.
Žádný přízvuk?
Už ne.
Když jsem byla malá…
Snila jsem o tom bydlet v New Yorku.
Nikdy jsem to nečekala, ale když tu teď jsem…
Já nevím.
Nikdy nechci odejít.
Je tu spousta cvokařů.
Taky hodně pošahaných lidí, takže to nemáš lehký.
Já nevím. Totiž…
Ráda pomáhám lidem, ale…
nejsem si jistá, že to opravdu dělám.
Myslím, že děláš.
Vlastně vím naprosto jistě,
že to děláš každej den.
Chci ti něco ukázat.
Říkalas, že máš ráda New York.
Tak si zasloužíš ho vidět takhle.
Teda tohle je… to je…
Nečekala jsem, že můj večer skončí takhle.
Večer ještě neskončil.
Je to šílený, ale začala jsem věřit, že tohle by mohl být můj život.
Modlila jsem se, aby to nikdy nebylo nic jiného.
Poslyš.
Neboj.
Věř mi.
Já chci.
Neměla jsem.
Ale udělala jsem to.
Věřila jsem mu…
naprosto.
A nakonec věřil i on mně.
Ta intenzita našich rozhovorů.
Bylo to omamné.
Ujížděla jsem na faktu, že jsem jediná na planetě Zemi,
kdo poznal, co má pod tou tvrdou skořápkou.
Měla jsem vizi
kým můžu být.
Kým bychom mohli být…
společně.
A pravda je, že mi to chybí.
A on.
Chybí mi on.
Tak…
strašně…
moc.
Coopere.
Kdo sakra seš?
Tohle chceš, co?
Jo.
Ne.
Ne. Nepřestávej.
Ne. Pokračuj. Nepřestávej. Pokračuj.
Jo!
Ty seš moje, Billie.
Seš celá moje.
A na to…
nezapomeň.
Jo!
Musím do práce.
Olgo, ahoj.
Vím, že je to narychlo.
Ale mohla bys dnes přijít hlídat děti?
Jo. Děkuju. Mockrát díky.
Billie!
Ahoj!
Taky jedeš do města?
Jsme za školou a jedeme do Radio City.
Měla bys jít s námi.
Promiň, ale já… nemůžu.
- Mám… - Bože, drahoušku!
Co se děje?
Máma… Moje matka je… hodně nemocná.
To mě moc mrzí.
- Ne, mě to mrzí. - To nic.
- My ti pomůžeme. - Ne. To nejde.
Tak se… Skvěle se bavte.
- Kdo je to? - To… To jsem já.
Pusť mě dovnitř!
Billie.
- Co to sakra děláš? - Já nevím.
Nevím.
Potřebuju panáka.
Proboha. Já se…
Potím se.
A moje srdce.
Nemůžu dýchat a cítím jako… Já nevím.
Jako bych potřebovala… Je to…
Tak jo.
Jde o to…
Billie, počkej.
Chci jít domů.
Překlad titulků: A. M. Kroulík Frimlová