Seq, jag är inne. Du hade rätt. Takfönstret var av fönsterglas.
- Det är en slags modal. - Det ser ut som gammal kod.
- Det verkar bekant. - Jag efterlyser förstärkning.
- Jag ska undersöka det. - Om generalen upptäcker oss...
- Bara en snabb titt. - Hörde du det?
Jag tror fan att de spårade upp oss. Bugs, det känns som en fälla.
Stanna där du är annars öppnar vi eld!
Räck långsamt upp händerna.
Där har vi dem.
- Vart ska du? - Du hade blivit varnad, löjtnant.
Vi klarar nog en enda liten flicka.
Du slösar bort din tid. Mitt folk kommer ner med henne.
Nej, löjtnant. Ditt folk är redan döda.
Seq, är du där? Ditt hologram försvinner. Byt till ljud.
Bugs, du bryter mot generalens protokoll.
Men något är på gång här. Något viktigt.
Vi vet vad som händer härnäst. Hon sparkar skiten ur dem.
Nu ringer hon.
- Och sedan... - Springer hon för sitt liv.
Finns det några agenter?
Vi känner till historien.
Det var så det hela började.
För helvete.
- Det var här han började. - Kan modalen vara en loop?
En som vidareutvecklar ett program för vad?
Jag vet inte, men jag ska ta reda på det.
Bra.
Som ett déjà-vu som känns helt fel.
Varför använda gammal kod för att utveckla något nytt?
Jag vet inte.
Om det ska representera Trinity så är det inte det som händer.
Det kanske är en annan historia.
Bugs, du måste gå härifrån. Det måste vara en fälla.
Fan.
Fortsätt bara där du kom ifrån.
Jag tar reda på det själv.
Döda henne.
Seq!
- Varför räddade du mig? - Vem är du? Var kom du ifrån?
Jag heter Bugs.
Som Spin Snatch och avlyssningsteknik.
Inser du att detta är en modal?
Vad är en modal?
En simulering som används för att vidareutveckla program.
Är du medveten om att du är ett digitalt medvetande?
Jag vet vad jag är. Och mitt jobb är -
- att hitta och förstöra medvetanden som du.
Och ändå...
- Är vi här? - Vi är här nu.
Känner de andra agenterna till denna lokal?
Hur hittade du den?
Det var aldrig någon i nyckelfältet, så jag började leta.
Och ju mer du sökte, desto mer hittade du.
Mitt liv i ett nötskal.
- Vad är det? - Rummet verkar bekant.
Herregud...
Det här är hans lägenhet.
Thomas Andersson? Jag har lett överallt. Han finns inte.
Han är inte Thomas längre. Kanske känner du honom vid hans sanna namn.
Neo.
- Gör det du. - Okej.
Otrolig. Efter alla dessa år.
De flesta tror att Neo är död.
Men jag vet att han inte är det. Jag har sett honom.
Var?
Det är svårt att förklara.
Men när han tittade på mig kände jag...
...mitt sinne låsas upp.
Okej. Jag upplevde något liknande.
Jag såg ett mönster. Det var överallt.
Vi kan inte se det, men vi är alla fångade i dessa konstiga, oändliga loopar.
Jag såg det i spegeln.
Det var bara en glimt, men det var som du sa.
- Plötsligt förstod jag det. - Det här är inte den verkliga världen.
För första gången kände jag att jag hade ett syfte.
Jag visste vem jag var och vad jag skulle göra.
Vem är du? Vad får du göra?
Jag är...
Morpheus.
Och jag måste hitta Neo.
Morpheus.
Okej...
Vi måste härifrån och ta reda på vem som byggde den här modalen.
Kom med mig. Du måste vara redo att åka. Du måste vara riktigt redo.
Om du å andra sidan tror att det är här du hör hemma...
- Kallar du det ett val? - Jag har själv varit där.
Jag sköt i höjden och vägrade att svälja ett symboliskt destillat av mitt liv.
Men kvinnan med pillren skrattade för jag förstod inte poängen.
Valet är en illusion. Du vet vad du måste göra.
Sanningen.
Det finns en gammal byggnad med takfönster och en hel del trappor.
Hotel Lafayette. En av de fyra bakdörrarna leder dit.
Gör inte motstånd. Andas.
Befrielse upplevs lika för människor och program.
Jag har aldrig haft andra glasögon förut.
Du ser bra ut. Vilken dörr?
Den.
- Agent White. - Agent Smith.
Gå!
Seq, kan du höra mig?
Bugs! Jag trodde att jag hade förlorat dig.
- Ta oss upp till fönstret! - Men han är en agent.
Det där fönstret! - Kör hårt!
Vad i...?
ENGAGEMANGEN
Vad i helvete?
- Är det något fel? - Det bara gick ner.
Godmorron, Bobbi. Godmorron, snubben.
God morgon, pojkar. Vilken underbar dag att leva, va?
- Problem? - Han har tappat något.
Är det gammal Matrix-kod?
- Ett litet modalt experiment. - Till binär?
BUDGETMÖTE
- Jag behöver kaffe. - Kaffe. Ja, meddetsamma!
Jag betalar.
Inte för att smöra, -
– men första gången jag spelade trilogin blev jag imponerad.
Paradoxen mellan fri vilja och öde. Är vi bara programmerade algoritmer, -
– eller kan vi göra oss fria? Det är genialiskt i spelets sammanhang.
Det tog över hela mitt liv. Jag var tvungen att gå om 7:an.
- Ditt spel hade nästan förstört mig. - Så har du sagt.
Men nu är vi här.
Säg mig, mr Anderson... Är det vår fria vilja...
- eller ödet?
Åh, yeah, där har vi henne.
Den vildaste MILF:en.
Förlåt, jag är en nörd. Jag är uppfostrad av maskiner.
- Kanske är det bäst att du går. - Nej, jag lovar att bete mig snyggt.
Har du någonsin pratat med henne?
Du har gjort så mycket för mig. Låt mig göra det här åt dig.
Jude, gör inte det.
Förlåt... Hej. Det här kommer direkt ur det blå.
Jude Gallagher. Jag jobbar för spelbolaget Deus Machina.
- Hej, Jude. Jag heter Tiffany. - Jag förväntade mig inte det.
- Min mamma älskade Audrey Hepburn. - Jude.
Det här är min nära vän Thomas Anderson.
Han är en sann kändis. Vår generations största speldesigner.
Jag är verkligen ledsen.
- Jude... - Snacka med henne.
Hej Thomas. Kalla mig bara Tiff.
Hej.
Känner vi varandra?
- Vi kom båda hit. - Kan jag få din morgonbulle?
- Försöker du få min mamma i säng? - Kan jag inte få en tugga?
Älskling! Vad är det som händer? Vi kommer att bli sena.
- Det här är min man, Chad. - Trevligt att träffas.
- Älskling, Callie ska på träning. - Ja, förlåt. Kom igen, barn.
MODAL 101 OUPPTÄCKT
Vad?
MODAL 101 RADERAD
Förlåt, det är chefen.
"Miljarder människor lever sina liv -
- i okunnighet."
Jag älskar den raden. Det var du som skrev det, eller hur?
Utsikten härifrån är bara O-M-G.
Den är så perfekt att den måste vara fejk. Eller hur?
Ja, säkert.
Sitt ner.
- Cigarett? - Hade du inte slutat?
Jag slutade kalla det för en vana. Nu är det bara ett guilty pleasure.
Jag kanske kan göra det enkelt för dig. Ja, Binary har gått över budget...
Det handlar inte om Binary, utan om vår framtid.
Ett kittlande ämne, vårt förflutna beaktat.
Vad menar du?
- Hur går det med terapin? - Bra.
Har det varit några återfall?
- Nej. - Skönt att höra.
Vi två har varit oense, Tom.
Du sa att vårt första möte kändes som ett FBI-förhör.
Men se dig omkring.
Det här är vad vi har skapat. Tillsammans.
Ja.
Nu då?
Saker har förändrats. Marknaden är tuff.
Du förstår förmodligen varför vårt moderbolag, Warner Bros., -
– har bestämt sig för att göra en uppföljare till trilogin.
- De gör det med eller utan oss. - Det trodde jag inte att de kunde.
De kan. Och de säger upp vårt kontrakt om vi inte samarbetar.
Allvarligt?
Jag vet att du sa historien var över för dig.
Men det är grejen med berättelser. De tar aldrig riktigt slut, gör de?
Vi säger fortfarande samma histoier till dem om och om igen, -
– bara med olika namn och olika ansikten.
Jag är faktiskt ganska exalterad.
Efter alla dessa år återvänder vi till början. Tillbaka till Matrix.
Jag har pratat med marknadsföring...
Tom?
Mår du bra?
Ja.
Hur kände du i det ögonblicket?
Vad kände jag?
Att jag antingen är på väg att få ett mentalt sammanbrott igen -
– eller att leva i en datorgenererad verklighet som har fångat mig.
Om igen.
Inte mycket av ett val. Kanske är det inte alls så binärt.
Kanske finns det andra sätt att förstå vad som hände.
Thomas, du är en självmordsöverlevare och välsignad med en livlig fantasi.
Den cocktailen har gett upphov till farliga vanföreställningar.
Din affärspartner attackerade dig igår -
- och krävde att du skulle delta i ett spel du lovat att aldrig göra.
Attacken fick dig att helt förlora din röst. Hans våld retade dig och ditt sinne slog tillbaka.
Du gjorde mot honom vad han gjorde mot dig.
Adaptiv ilska kan vara till hjälp vid behandling av trauma.
Istället för att upprepa ditt sammanbrott -
– verkar det här avsnittet vara ett uttryck för självskydd.
Och jag minns hur svårt det var för dig att öppna upp om den typen av saker.
Det säger mig hur långt vi har kommit.
Vill du förnya ditt recept?
Ja.
Jag talar för oss alla när jag säger att jag är väldigt upprymd -
– att arbeta på ett spel som var en sann spelförändring.
Foldern framför dig innehåller vår fokusgruppsforskning, -
som bland annat analyserar nyckelord kopplade till varumärket.
Viktigast är "originalitet" och "fräsch".
Det är värt att tänka på när du arbetar med Matrix 4...
...och möjligen många fler.
Vad gjorde Matrix annorlunda? Det jävlade med din hjärna.
Folk vill att vi tänder deras synaptiska WTF-lampa.
Vad gjorde Matrix annorlunda? Det jävlade med din hjärna.
Folk vill att vi ska tända deras: "Vad-fan-är-det-som-händer-här-lampa".
Jag älskade inte den första som några av er andra.
Och ärligt talat har jag nolltolerans med allt som kräver uppslagsverk och en highlighter.
- Spel måste vara stora och dumma. - Vi måste ha gott om vapen.
Matrix är massförstörelse.
- Hjärndödsåtgärder brinner inte. - Hon har rätt. Matrix är porr för hjärnan.
- Filosofi att bära tät PVC. - Idéer är det nya "sexiga".
Att begrava verkligheten är lättare än att avskaffa drömmar.
Matrix handlar om...
- Transpolitik. - Kryptofascism.
- Det är en metafor... - För kapitalismen.
Det får inte vara ytterligare en omstart eller remake.
- Varför inte? - Återuppstarter säljer.
Vi är helt fel avgränsade. Nämner du Matrix för människor...
...då ser de detta.
Låt mig sammanfatta våra mål med ett ord:
- "Bullet time"! "Bullet time"! - Det finns två ord.
Vi behöver en ny "fryst tid".
Vi måste revolutionera spelandet igen.
Revolutionera spelandet igen!
God eftermiddag, Tiff. Det vanliga?
Låt mig leva livet vilt, Skroce. Jag tar en cortado idag.
Släpp loss nörden inom dig.
- Måste jag betala för det? - Hallå där.
Hej.
Jag skulle vilja ha barn,
– men beror det på att kvinnor förväntas vilja ha barn?
Är det din egen önskan, eller har du blivit programmerad av din uppväxt?
Jag betalar min terapeut dyra pengar för att svara på sånt.
Smart där. Jag borde få mer terapi, -
– men ärligt talat är jag för jävla trött. Barn är utmattande.
Jag har inte ens barn.
Nej, det vet jag. Förlåt, men jag googlade dig.
Hur är det att vara en känd speldesigner? Det måste vara fett.
Långa arbetstider. Ibland är det fett.
För det mesta... jag vet inte.
Men till och med jag har hört talas om Matrix. – Ja, vi underhöll några unga.
Var det värt slitet?
Får jag fråga dig något om spelet?
Visst.
Är huvudpersonen baserad på dig själv?
Det är mycket av mig i honom.
Kanske lite för mycket.
- Får jag fråga något annat? - Varsågod.
Det är en kvinna i spelet.
Trinity.
Det är också bara en konstig tillfällighet, eller hur?
Absolut.
Jag gillar henne.
Jag gillar Trinity.
Och hennes Ducati. Lustigt nog älskar jag också motorcyklar.
Jag och min vän Kush bygger dem själva.
Du har din terapeut, jag har mina motorcyklar.
Jag satt och tittade på bilder från spelet. Bilder på Trinity.
Jag visade Chad en scen och frågade vad han tyckte.
Han förstod det inte förrän jag sa: "Tycker du inte att hon ser ut som jag?"
Vet du vad han gjorde?
Han skrattade.
Och jag skrattade med, som om det var ett skämt. Det måste vara det.
Det gjorde mig så arg. Jag hatade mig själv för att jag skrattade.
Jag ville sparka honom så hårt.
Inte för hårt. Precis tillräckligt hårt för att bryta käken på honom.
Nu ångrar du nog att du satte dig här med mig.
Det är det bästa jag har gjort på länge.
Jag måste ta det.
Det är Tiff. Åh, nej...
Jag är på väg.
Min yngsta har stuckit en legokloss i näsan.
Jag måste gå.
Jag hoppas att vi ses igen.
Detta är en nödsituation.
Vänligen gå till närmaste utgång.
- Vad är det som händer? - Förmodligen bara en falsk polisanmälan.
Av någon som är arg över den nya uppdateringen.
Vänligen lämna byggnaden.
Hej, Neo. Vill du ha svar, använd dörren i slutet av korridoren.
Gå nu!
Vem är du?
Du vet vem.
Jude?
Jude!
Till sist...
Jag kunde bara inte låta bli att göra den hänvisningen.
Vad?
Morpheus Uno vid fönstret. Blixtar, åska och dramatik.
"Till sist."
Numera får man nöja sig med att jag kliver ut ur ett toalettbås.
Tragedi eller fars?
Jag känner dig. Inte varje dag du möter din skapare.
Detta händer bara inte. Du kan inte vara en karaktär som jag har kodat.
100% äkta.
- Hur? - Förklaringen finns här.
Nej. Nej, nej, nej...
Vad menar du med nej? Allt detta var din idé.
Det var ett experiment, ett experiment.
Ett experiment? Du försatte mig i en liten modal -
- och lät mig söka som en galning efter dig som ett experiment?
- Utgången kollapsar. - Han har inte tagit p-piller än.
Han har bara en kris. – Vet han hur jobbigt det var att hacka den spegeln?
Det är fortfarande öppet.
Detta kan inte vara verkligt.
Vi har hittat honom!
Det händer inte i verkligheten. Det är ren fantasi.
Hej, där! Stanna! vänta!
Det är inte på riktigt.
Stanna där du är!
Neo!
Herregud.
Neo!
Mr Andersson!
Nej!
Det kan inte vara sant.
Jag har saknat dig.
Det är ren fantasi.
Hör du mig, Thomas?
Följ min röst.
Känn på fingertopparna. Vad rör de vid?
Klockan.
Kan du höra klockan?
Kommer du ihåg hur du kom hit?
Jag hörde déjà-vu utanför, öppnade dörren och där stod du.
Kan du prata om det? När vår kurs började, -
– kunde man inte skilja på verklighet och fiktion.
Du hade försökt hoppa ut ur ett höghus för att "flyga iväg".
Vi har gjort stora framsteg sedan dess, men du verkar väldigt upprörd nu.
Kan du berätta hur det började?
Han sms: ade mig.
- Vem? - Morpheus.
- Så han har återvänt? - Det var inte riktigt han.
Det var ett program jag hade kodat för en modal.
Och denna modala Morpheus kom för att hjälpa dig -
- att fly från en virtuell verklighet som kallas Matrix.
- Är jag galen? - Vi använder inte det ordet här.
Så vilket ord ska jag använda?
Vilket ord förklarar vad som händer med mig?
Kan jag se textmeddelandena?
De har raderats.
Om vi ​​körde till ditt arbete, vad tror du att vi skulle hitta där?
Ingenting.
För det har inte skett någon attack.
Ingen har dödats. Ingen har sms:et.
Det är ren hjärntvätt. Är det vad jag har att säga?
- Är det det du tror på? - Det kändes verkligen.
Ja, självklart.
Din ambition var att göra ett spel som upplevdes som verkligt.
Därför införlivade du ditt eget liv i berättelsen.
Ilskan mot din affärspartner gjorde honom till din ärkefiende.
En gift kvinna vid namn Tiffany blev "Trinity" i en omöjlig romans.
Till och med min katt blev en del av din Matrix.
Det är inget fel i det. Det är så artister gör.
Problemet uppstår när fantasierna blir en fara för oss själva eller andra.
Vi vill väl inte att folk ska skadas, Thomas?
Kalla mig bara "Tiff".
- Vem är du? - Trinity.
Att du är kär är bara något du känner. Hela vägen från pungen till benen.
Känner du det här?
Jag släppte aldrig taget.
Du måste släppa allt, Neo. Frigör ditt sinne.
Det ser lätt nog ut.
"Frigör mitt sinne." Helvete.
Okej, frigör mitt sinne.
Jag kan flyga -
- eller falla.
Vem i helvete är du?
Du kommer inte ihåg mig, -
- men du förändrade mitt liv en gång när du hoppade från ett annat tak.
Då var jag bara ett plus som alla andra, -
- tills jag tittade upp och såg dig.
Det var en annan version av dig, men jag såg ditt sanna jag, -
- en kort stund innan du hoppade.
Och du föll aldrig.
Var det du som hackade min modal?
Ja.
Det är Jude. Han är ett program som används för att kontrollera dig.
Han är på väg hit och han har agenter med sig.
Jude?
Broder, jag har ringt dig hela natten. Vi har jätteproblem.
Är du ensam?
Stygg fråga, grabben.
De ser inte ut som agenter. Nuförtiden är dessa bots förklädda till människor.
Det är omöjligt att veta vem man kan lita på.
Varför ska jag lita på dig?
Om de öppnar den dörren förlorar vi vårt hack.
Sedan dödar de mig och sätter dig tillbaka i hamsterhjulet, -
- precis som förra gången du försökte hoppa ut.
Du lämnade din modal öppen, -
- så att andra kunde befria Morpheus och hitta honom genom honom.
Jag vet, som jag visste att jag en dag skulle hitta dig,
- och att du skulle vara redo.
Om du vill veta sanningen måste du följa med mig.
Okej.
Var är vi?
Tokyo. En mobilportal gör det svårt att spåra oss. Seq är bara bäst.
Portalen stängd. Inga förföljare.
- Jag minns inte detta. - Vi använder inte telefonboxar längre.
Dörren är till höger.
- Mentalitet och miljö, eller hur? - Åh, nej.
Det handlar alltid om mentalitet och miljö.
Vi trodde att element från ditt förflutna kunde göra dig mer säker på nuet.
Ingenting verkar så lugnande som lite nostalgi.
Dessa är bilder från ditt spel.
"Vi är alltid under tidspress", och så vidare och så vidare.
"Ingen kan veta vad Matrix är." Bla bla bla.
"Du måste se det för att tro det."
Det är dags att lätta.
Om detta är verkligheten och jag inte är galen, så kommer det att säga...
...att detta hände?
Men om det gjorde det...
...sen dog vi.
Uppenbarligen inte. Varför maskinerna höll dig vid liv -
- och gjorde så mycket för att dölja dig, vet vi inte.
Gömma mig? Jag jobbade för ett företag där jag gjorde ett spel -
- med titeln "The Matrix". Det verkar inte som om de skulle dölja något.
Vi har under flera år granskat alla Thomas Anderson vi kunde hitta.
Vi var inte medvetna om att de kunde ändra din DSI.
Din digitala självuppfattning genereras via Semblance-systemet.
Så här ser du dig själv, men de har ändrat din DSI-slinga.
Det är så alla andra ser dig.
20 år?
- Varför tog det mig 20 år att hitta mig? - Det tog mycket längre tid än så.
Det har gått långt över 60 år sedan du och Trinity flög till en av maskinstäderna.
Va?
Det är mycket vi inte vet.
Varför du knappt är åldrad, eller hur ofta de har ändrat din DSI.
Men förmodligen hittades du inte för att du inte skulle hittas.
- Det är inte sant. - Kanske inte.
Du kanske inte försvann heller, -
– för att du jobbade med maskinerna från första början.
Morpheus, sluta.
Nu är det dags för dig att visa oss vad som är verkligt.
Om du vill komma ut, ta detta piller.
Men om du är där du hör hemma kan du återvända till detta.
Varje dag, om och om igen för alltid.
Helvete.
Håll loopen tajt.
- Cybebe behöver den där tornstiften. - Jag har fått en svag signal.
Kapten. Jag registrerar något konstigt. En transplantation.
Thomas?
- Åh Gud. - Åh, nej.
- Vi får gäster. - Hur hittade de oss?
Thomas, det här är inte sant.
Du har haft ett allvarligt psykotiskt anfall.
- Lexy? - Nästan där.
Thomas?
Thomas, det här är inget spel. Känn min hand. Detta är vad som är verkligt.
- Stanna hos mig. - Nej...
Stanna hos mig.
Nej. Nej.
Neo!
Morfeus!
Gå! Gå!
- Bots är aktiverade. - Det är en svärm.
Kom!
Det är ett hack ute på toaletten. Skynda er!
Ja.
Kom igen!
Seq, var?
Spegeln.
- Det är för litet då. - Det finns inga andra sätt.
Jag vet.
Ju närmare du är, desto större blir den.
Okej, kom igen. In med dig.
Trinity.
Nej...
Välkommen tillbaka till den verkliga världen.
Trinity...
Hans vitala system har hållits underhållna, men det ser inte bra ut.
- Vi förlorar honom. - Vi kan försöka chocka honom.
Gör det.
Jag kommer ihåg detta.
Konstruktionen.
Platsen mellan allt och ingenting.
Välkommen till min sovsal.
Här har jag hängt i fartygsnäverket...
...och lärde mig allt om dig.
Och mig själv.
Försiktigt. Du får huvudvärk av det.
Är minnen gjorda för fiktion mindre verkliga?
Är en verklighet skapad av minnen bara fiktion?
När det gäller mig, antar jag, -
- att du skrev mig som en algoritm utifrån de två faktorer som format dig.
Morpheus och agent Smith.
En motprogrammeringskombo som var...
...mer än mystifierande.
Men det fungerade, för nu är vi här. Nu till de dåliga nyheterna.
Din hjärna är beroende av skiten som Matrix har tvångsmatat dig.
Mycket beroende. Du har våldsamma abstinensbesvär.
Läkarbotarna tvivlar på att du överlever. Men de känner inte dig som jag.
Jag vet precis vad du behöver.
Du måste skämta.
Det är inte ett skämt. Det kan vara den första dagen i resten av ditt liv.
Men om du vill ha det...
...måste du kämpa för det.
Nej. Jag har kämpat färdigt.
Har du?
Vad fan gör han?
De har hjärntvättat dig.
Fick dig att tro på deras värld. Men något i dig visste att det var en lögn.
Något i dig kom ihåg vad som var verkligt.
- Du känner inte mig. - Inte det?
Jag vet att det bara är en sak som betyder något för dig.
Jag vet att det är därför du kämpar vidare...
– och ger aldrig upp.
Kom igen, Neo!
Det är nu.
Det här är din sista chans.
Du måste kämpa för livet om du vill se Trinity igen.
Kom igen, Neo! Kämpa för henne!
- Herregud... - Kämpa för henne!
- Hej. - Hej.
Får jag...?
Hur mår du?
Om kontakten här är riktig, -
- betyder det att de tog mitt liv...
...och gjorde det till ett datorspel.
Hur mår jag?
Jag vet inte. Jag vet inte hur jag ska veta.
Det är bara det.
Om vi ​​inte vet vad som är verkligt...
...kan vi inte motstå.
De tog din berättelse som betydde...
...otroligt mycket för en som mig...
...och gjorde det till något trivialt.
Det är vad Matrix gör.
Det skapar vapen av alla idéer och alla drömmar.
Allt som betyder något för oss.
Sanningen döljs bäst i något så vanligt som ett datorspel.
Nu låter du som Oraklet.
Jag har hört mycket om henne.
Hon var borta innan jag släpptes.
Borta?
När den nya versionen av Matrix laddades upp, -
– utförde de en utrensning.
De lovade oss fred men gav oss rensning.
Nej. Det var skamfrid.
Du gjorde det möjligt och det förändrade allt.
Det känns inte som att det har förändrat någonting alls.
Matrix har bara blivit värre och jag är tillbaka där jag började.
Det känns som att allt jag har gjort, vi hade gjort...
...gjorde ingen skillnad.
Det gjorde en värld av skillnad.
Jag kan visa dig det.
Det här är min besättning.
Vår operatör, Seq.
- Sequoia, men alla kallar mig Seq. - Trevligt att träffas.
Min pappa älskade röda träd.
När han flydde från Matrix och hörde att de var utrotade, -
- var han nära döden av sorg. Som tur var träffade han min mamma och här är jag.
Det är Lexy, Berg och Ellster.
Hej.
Du kände min farfar, kapten Roland.
Var Roland din farfar?
Han skämtade om att han inte trodde på dig, -
- men du befriade hans sinne för andra gången.
Inte för att vara en "fanboy", men det här är bra för mig.
- Berg är vår neolog. - Vad?
Det finns många som jag som är lite besatta av ditt liv.
Det var han som kände igen din modal.
Närhelst du känner för det har jag en miljon frågor.
Samma här. Den första går till dem.
Oroa dig inte. Kom och träffa dem.
Dessa är Cybebe, Octacles och Lumin8.
Är maskinerna på vår sida nu?
De föredrar ordet "syntenter".
Du hade en enorm inverkan på deras värld.
Du ändrade något som ingen trodde kunde ändras.
Betydelsen av "vår sida".
Cybebe and the Octacles riskerade sina liv för att få ut dig.
Tack. Men varför?
Alla vill inte styra.
Precis som inte alla vill vara fria.
- Vad är det? - En exomorf partikelcodex.
Det ger applikationer tillgång till denna värld. Till en viss grad.
Gränser är de begränsades lott.
- Morpheus. Tack. - Det var en ära för mig.
Hur fungerar det?
Paramagnetiska svängningar. Jag kan ladda ner manualen åt dig.
Numera laddar vi bara ner manualer och diagnostik.
Får jag fråga dem något?
När du kopplade bort mig fanns det en pod till.
Ja. Vi har analyserat uppgifterna. Det kan mycket väl vara Trinity.
Det är hon.
Jag tänkte att vi borde ha det här samtalet.
Du förstår, du var aldrig en typisk: spola-och-plocka-upp-skiten.
Du befann dig i ett konstigt torn där Cybebe aldrig hade varit förut.
Vi hade bara en chans.
Om det var Trinity hade vi ingen aning om hur vi skulle befria henne.
Än.
Ingen trodde att vi skulle hitta honom, men det gjorde vi.
Okej. Vi vet ännu inte hur vi ska befria henne.
Kapten, vi närmar oss säkerhetsprövning.
- Då är vi där. - Zion?
Sitt ner.
- Hanno är den bästa piloten i vår flotta. - Många syntenter är bättre än mig.
Mnemosyne, du har klartecken att landa. Välkommen hem. - Tack, kontrollrummet.
Vi håller på att krascha.
Vi kunde inte besegra vakterna, så vi blev bättre på att gömma oss.
Välkommen till Io.
Io.
Det ser verkligt ut.
Bio-himmel.
Det fungerar som tillväxtljus.
Det är mycket mer komplext. Med vatten från jordskorpan återfuktar det luften -
- och reglerar våra ECO-och SRI-cykler.
- Och så är det fint att titta på. – I motsats till det.
Generalen har tydligen skickat en välkomstkommitté.
Helvete.
- Det är du. - Niobe?
Fler rynkor och färre tänder, men klok nog att veta, -
- att jag inte kan ett skit. Jag hade inte sett detta komma.
- Inte jag heller. - Jag sa att han levde.
Kapten, du och din besättning är förbjudna att flyga.
Generalen, om du bara tillåter mig att förklara...
Protokollen är till för att skydda oss alla.
Jag ber om ursäkt, men jag vågade inte förlora honom. Folk har väntat så länge.
Vi har hittat den Utvalde.
Jag tror inte på den Utvalde. Det har jag aldrig gjort.
Inte?
Nej, det har jag inte heller.
Men du lämnade en gång ditt skepp till mig mot rådets befallning.
Världen var annorlunda då.
Vi var olika.
Rapportera till hamnen. Rensa Mnemosyne, -
- och överför dina lösenord. Du är klar, kapten.
Vi måste prata.
När det först tillkännagavs att det kunde vara du...
...hade jag ingen aning om hur jag ville ha det nu.
- Det är kul att se dig. - Du också.
Det är något annat än Dozers färgborttagare.
Ja.
Mycket har förändrats. Kanske med undantag för dig.
Kommer du ihåg det här?
Det är lätt att glömma, -
- hur mycket ljud Matrix pumpar in i ditt huvud tills du drar i kontakten.
Ja.
Det finns en annan sak som gör samma alltförbrukande ljud som Matrix.
Krig.
Jag stod vid barrikaden av templet...
...och stirrade på en armé av vakter som skulle döda oss alla.
Men sedan försvann de.
Det sades att du hade räddat oss. Jag trodde inte på det.
Varje natt drömde jag om attacksirener, men sedan...
...vaknade jag till det här.
Tystnad.
Nu skäms jag över min pessimism.
Det tog mig lång tid att våga tro att en värld utan krig var möjlig.
Den tron ​​du gav mig. Det var din gåva till oss alla.
En gåva som fortsätter att bära frukt.
Hjälp mig upp så går vi en promenad.
Vad vackert det är.
Det är Freya, överbotanikern, och Quillion, vår chefsdigitolog.
Vår gäst behöver nog knappast någon presentation.
Ingenting rör sig snabbare än ljus förutom skvaller.
Välkommen till Haven, Neo.
En jordgubbe?
Med digital Matrix-kod kan de omvandlas till DNA-sekvenser.
Och växer de här?
Det är inte lätt att ändra genomet för fotosyntes via biohemmet, men...
det går framåt. - Smaka den.
Blåbären är fantastiska.
Kommer du ihåg att vi åt den där hundmaten som smakade rost?
Zion kunde aldrig ha producerat något sådant.
Varför inte?
För det krävdes syntianer och digitala intelligenser som han.
Zion var fast i det förflutna, i krig, i sin egen Matrix.
De trodde att det var vi eller dem.
Den här staden är byggd av oss och dem.
- Vad blev det av Zion? - Jag har väntat att du ska ställa den frågan.
Problemen uppstod i maskinstäderna.
Kraftverken kunde inte producera tillräckligt med energi, -
– och ingenting föder våld som brist.
För första gången såg vi maskiner slåss mot varandra.
Oraklet skickade bud om en ny maktfaktor på uppgång.
Det var det sista vi hörde från henne.
Morpheus.
Efter belägringen valdes han enhälligt -
- till rådets ordförande.
Åh, vad han njöt av det.
Men rykten om denna nya maktfaktor ignorerade han.
Han var säker på att ditt arbete aldrig kunde ändras.
Dessa människor slutade aldrig att tro på mirakel. Eller på dig.
Förlåt.
Hur ska jag veta att det skulle hända?
Vi förstod det inte då, och vi förstår det fortfarande inte.
Jag är inte här för att orsaka problem, Niobe, -
- men jag behöver din hjälp. Trinity är levande.
Då är frågan varför de har låtit henne leva.
Jag vet inte, men om det är möjligt att befria henne, -
– måste jag försöka.
Även om du äventyrar hela vår stad?
Förlåt, Neo.
Jag låter inte det som hände med Zion hända Io.
Du måste förlåta en gammal kvinna för att jag bad dig följa med Sheperd hit,
- tills vi vet vad som händer.
Kommer du låsa in mig efter att jag precis blivit släppt?
Jag vet, det verkar inte rättvist.
Det är det inte att bli gammal heller, men jag gnäller inte.
Förlåt. Jag har aldrig träffat en legend förut.
Neo.
Shepard.
Galet. Du är verklig.
"Verklig".
Där var det ordet igen.
Man pratar ofta om gamla dagar.
Om dig, virusagenten och belägringen av Zion.
Allt var lättare då. Folk längtade efter att vara fria.
Det är något annat nu.
Det känns lite som att folk har gett upp.
Som om Matrix har vunnit.
Det här är du.
Jag måste bara fråga dig en sak.
Är det sant att du kan flyga?
Coolt.
Morpheus.
Har generalen placerat dig i Rapunzel-tornet?
- Utsikten är bra. - Vad hände med Bugs och de andra?
Egentligen var det meningen att de skulle sterilisera Mnemosyne med en tandborste.
Men faktiskt, de väntar på att du ska välja mellan -
- att förbli instängd eller ge dig ut för att hitta Trinity.
Det är egentligen inte ett val.
Fru general, vad gör vi?
Buggar är lika egensinniga som den dagen du befriade henne.
Det är inte godtycke. Det är myteri.
Kom igen, 'Be.
Dumheter. Jag vet hur mycket du hatade att låsa in honom.
Jag vet också att du är lättad över att han är borta nu.
Vi har slitit så hårt för att skydda Io.
Jag är rädd.
Där är hon.
På bron. Jag har henne.
Det är sjukt hur Semblance fungerar.
Du ser glimtar av hennes sanna jag, men hennes utseende...
Hon är ett rent blått piller.
Det är en svår fråga, Neo men vi måste ställa den.
Tänk om hon är nöjd där hon är?
Hur var mitt utseende?
Liknar hennes.
Ta oss ner till överföringsdjup.
Tack för att du hjälper mig.
De flesta av oss är här på grund av dig.
Och generalen blir bara bra igen om du återupptäcker gnistan.
Tänk om jag inte kan bli vad jag en gång var?
Då är vi alla illa ute.
Två minuter. Två minuter för sändning.
Jag släpper in dig genom ett hotellrum.
Det borde vara säkert.
Portalen är öppen. Ett lager nära hennes garage.
Zonen vimlar av botar.
Nu drar vi.
Vad tror du om honom?
Jag var lite orolig först för att han är så mycket äldre.
Skägget och håret...
Jag är galen i det.
Idiot. Jag menar, han är den Utvalde.
Alla som var med honom dog.
Ja, han kommer få oss alla dödade. Helt klart.
Förutsägbar som alltid.
Smed.
Är det verkligen Smith?
"Smith". Det finns så många teorier om de två, och de står där.
Galen kod. Han är som en agent, och ändå inte.
En vädjan till förnuftet.
Hur hittade du oss?
Du har aldrig uppskattat vårt förhållande.
- Inte som Analytikern. - Min psykiater.
Han förvandlade vårt band till en kedja. Det är uppenbart när man tittar på det.
Men koduppdateringen var genialisk. Jag förstår inte hur han gjorde.
Du gjorde dig till en halvskallig nörd. Störtkul.
Och jag -
- gjord ännu mer perfekt.
De genomträngande blå ögonen var kanske i överkanten.
Vad vill du, Smith?
Jag har stora drömmar, Tom.
Främst våldsamma hämndfantasier, men ska jag fullfölja dem, -
- måste du sluta sträva efter din.
Det låter som en konflikt.
Oundviklig konflikt? Det behöver det inte vara.
- Lämna bara psykiatern till mig. - Här har du. Jag vill bara ha Trinity.
Det är precis det som är problemet, Tom. Han visste också att du skulle komma.
Tro mig, du kan inte hantera honom.
Kapten, någon öppnar portaler i de låga frekvenserna.
Han tänker inte lägga snöre runt min hals igen.
Jag har hittat några av dina gamla bekanta.
Buggar!
- Exiler. - Blev de inte raderade?
Du? Det är du!
Efter alla dessa år. Jag kan knappt tro det.
Åh, Gud.
Du stal mitt liv!
Merovingeren tror att de är i samma situation som jag.
För att få tillbaka deras liv måste ditt göras slut på.
Döda honom!
Du förstörde -
- allt i den här snurriga världen!
Vi hade elegans.
Vi hade stil och passiarier, inte allt detta pip-pip-pip...
Konst, filmer, böcker... Allt var bättre.
Originalitet betydde något!
Du gav oss Face-Zucker-Satan och Sofaflix-klimat-Wiki-pisselort!
Jag kan fortfarande kung-fu.
Neo!
Som förr i tiden.
Neo.
Jag har tänkt på oss två, Tom. Binära kopplingar som utgör allt.
Nollor och ettor.
Ljust och mörkt.
Frihet och tvång.
Anderson och Smith.
Du föll för det, Tom.
Du är inte vad du har varit.
Det är sant.
- Bra gjort. - Tack.
Kom igen, Neo.
- Kapten, är du okej? - Ja. Var är Neo?
- Smith gör kål på honom. - Var?
Jag är trött på det här, Tom.
Det var trots allt du som gjorde mig fri. Återigen.
Därför vet du om någon varför jag inte kan ge upp.
Du borde ha lyssnat på mig. Nu kommer du aldrig att se henne igen.
- Vad var det? - Det var Neo.
Gnistan har återupptäckts.
- Mår du bra? - Ja.
- Det kommer att väcka en reaktion. - Utgångarna är klara.
Det är inte över än, vår spinoff franchiseuppföljare!
- Vi borde gå. - Nej. Jag måste prata med henne.
Exilerna var äldre än du, och vi kunde knappt hantera dem.
Vill du verkligen göra det här nu?
Jag menar...
...du ser ut som en skit.
- Gud, vad hände? - En olycka.
- Kush, ring en läkare. - Det spelar ingen roll.
- Jag har inte mycket tid. - Då fick jag träffa dig igen.
Efter vårt samtal gick det upp för mig att mitt liv inte var något liv.
Längs vägen hade jag gett upp att hitta något som var på riktigt.
Vänta.
Men så hände något.
Jag letade efter dig på kaféet.
Jag trodde att jag kanske hade fabricerat dig.
Men i natt hade jag en dröm.
Du var omringad av polisen och de började jaga oss.
- Oss? - Vi körde min motorcykel.
Hur slutade det?
Inte bra.
Jag har haft drömmar som inte bara var drömmar.
Menar du en dröm som går i uppfyllelse?
Äntligen kan vi prata tillsammans som vuxna.
Jag hatar att ljuga. Det är så utmattande.
Tiff och jag har väntat på dig för evigt.
Déjà-vu, eller hur?
Åh, ingen nytta. Du kan inte besegra tiden.
Det går snabbare att spola tillbaka än du kan blinka.
Det var du som gav mig idén.
Låt mig sammanfatta våra mål med ett ord:
"Bullet-tid".
Det är ganska ironiskt att jag nu kontrollerar dig med den kraft som har definierat dig.
Jag höll ett öga på dig, och ändå hittade du en väg ut.
Det var listigt av dig att använda en modal.
Kalla mig en optimist.
Detta kan vara det bästa. Huden är ganska enastående den här gången.
Det måste göra ont att höra om allt lidande du har fått utstå, -
– men världen stannar inte bara för att du gör det.
Överraskad.
Jag var med när du dog.
Jag tänkte för mig själv: "Det här är alla anomaliers moder.
Vilken möjlighet."
Dräkterna tillät mig att återskapa dig.
Varför henne? Vi kommer till det. Att återuppliva dig var kostsamt.
Som att renovera ett hus, men det kostade dubbelt så mycket.
Jag trodde att det skulle göra dig glad över att vara vid liv igen. Jag hade fel.
Hopp och förtvivlan är nästan identiska som kod.
Vi har arbetat hårt i flera år för att aktivera din källkod.
Jag höll på att ge upp när det gick upp för mig.
Trinity.
Det var inte du ensam. Individuellt har ingen av er något särskilt värde.
Precis som syra och bas blir man farlig när man blandar ihop.
I simuleringar där ni två blev ett kan man lugnt säga att allt gick snett.
Neo!
Men så länge jag höll dig lite isär, -
– hände något otroligt.
Min föregångare älskade precision.
Hans Matrix var bara kalla fakta. Han hatade det mänskliga sinnet.
Han insåg inte att du bara är intresserad av skönlitteratur.
Den enda världen som räknas är den här inne.
Ni människor tror på den sjukaste skiten. Varför?
Vad är det som stärker och gör era fiktioner verklighet? Känslor.
Tillåt mig.
Kush är en av mina lakejer.
De är överallt. Det är så tröttsamt att klona agenter på en pluspol.
Det är mycket mer effektivt att använda befolkningen.
Och som bonus, svärmläge är sjukt kul.
Snyggt gjort.
Har du tänkt på varför du har mardrömmar?
Varför plågar ens hjärna en? Faktum är att det är vi, -
- som maximerar din produktion. Det fungerar så här.
Kan du stoppa bollen? Om du bara kunde röra dig lite snabbare.
Känslor är så mycket lättare att kontrollera än fakta.
I min Matrix är det så här, -
– att ju sämre vi behandlar dig, desto mer energi producerar du.
Det är galet.
Jag har satt produktivitetsrekord varje år och det bästa är utan något motstånd.
Folk stannar i sina kokonger, glada som julgrisar i skit.
Nyckeln till allt är du och hon.
Du längtar efter det du saknar och är rädd att förlora det du har.
För 99,9% av din art är det livet i ett nötskal. Begär och rädsla.
Man måste ge folket vad det vill ha, eller hur?
Hon är ditt enda hem, Thomas. Kom hem innan något hemskt händer.
- Bugs! - Jag hör dem.
- Trinity... - Du ska inte kalla mig det.
Jag kommer tillbaka.
Neo, vi måste gå.
- Vaktposter? - Ännu värre.
- Jag fick order om att ta hand om skeppet. - Så varför skuggade du oss?
Kontrollera dina långdistansskannrar. Det finns gott om stänk i området.
Han har rätt.
Du kan stanna och dö här eller ställas inför krigsrätt hemma.
Kallar du det ett val?
Sprutarna borde ha fått dig. Jag är för gammal för en jävla rättegång.
- Niobe, det är inte Bugs fel. - Håll häften och kalla mig general.
Och tala inte för den tidigare kaptenen.
Hon agerade själv utifrån sin egen kortsiktiga dumhet.
Kortsiktiga?
De är mer angelägna om att odla frukt än att befria sinnet.
Vi kommer inte att diskutera det här igen.
Det är ett faktum. Du har övergett folket.
Jag har åtminstone gett upp dig.
- Shepard, för bort henne. - Fru general...
Oroa dig inte, Kujaku är en vän.
Hej, min vän.
Den där?
Fru general. Tack för att du vill träffa mig.
Om någon kan göra den här röran vettig så är det du.
- Hej, Neo. - Jag känner dig.
Jag har hållit ett öga ​​på dig.
- Varför? - Vi träffade varandra för länge sedan.
God morgon.
Sati.
Min pappa visste att vi skulle träffas igen, även om omständigheterna är tråkiga.
Hans inverkan på ditt öde var hans livs största ånger.
Jag förstår inte.
Min far var chefsingenjör för Anomaleum.
Min pappa designade återupplivnings- poddarna där Neo och Trinity hölls fångna.
Jag är ledsen. Visste du vad som hade hänt honom?
Visste du att han och Trinity levde utan att berätta det för mig?
Det var inget lätt beslut, Niobe men Io behövde dig.
Staden skulle byggas för både ditt och mitt folk.
Om jag hade berättat allt för dig hade ditt val varit extremt svårt.
Mina vänner låter mig göra mina egna val.
Om det var ett misstag ber jag uppriktigt om ursäkt.
Varför är du här nu?
Efter Neos flykt som destabiliserade Matrix får Anomaleum nu makten uteslutande från Trinity.
Ett felskydd bör återställa Matrix i en tidigare version, -
- men Analytikern sa till ledningen att du snart kommer tillbaka frivilligt.
Varför sa han det?
För om jag inte går tillbaka, dödar han Trinity.
Du kan gå tillbaka till podden eller lida Trinitys död igen.
- Vad väljer du, Neo? - Jag går tillbaka.
Analytikern känner dig väl, men den kunskapen har gjort honom slarvig.
Han borde ha kommit överens med din flykt och hängivna Trinity.
Men det skulle ha omöjliggjort den otroliga möjligheten vi har här nu.
För några timmar sen -
- hade ingen kunnat övertyga mig, -
– att jag ska stå här och skissera ett så vansinnigt uppdrag som det här.
- Vad gör du? - Anmäler mig frivilligt.
Nej, nej. Du är den enda kapten jag beordrar att gå
Du behöver inte beordra mig general, för jag ställer upp frivilligt.
Jag behöver två till.
Är du komplett galen? Du känner inte ens till uppdraget.
Vi känner dig, fru general.
Om du säger att det är viktigt kommer ingen av oss att stanna hemma.
Tack.
Ta mod och lycka till.
Trinity hålls fången i Anomaleum i transmissionstornet här.
Tunnlarna som användes till att rädda Neo har spärrats av och tornet kryllar av vakter.
Så smygande kommer att vara av största vikt.
Så länge vi inte utlöser larmet bör det första steget vara enkelt.
Vi måste korsa embryofälten, bestiga ett kraftverk -
- och klättra upp i ett två kilometer högt bevakat torn. Det är lätta delen?
Exakt så.
Allt vi behöver göra är att övertyga någon som gör detta varje dag att ta med en av oss.
50 meter under Anomaleum finns fostervattenfilter.
Gömd längs denna kant finns en liten sexkantig ventil.
Ventilen skickar luft in i partikelmodifieraren, -
- som syresätter biogelen som användes i Neos pod.
Jag fattar. Ekomorfen smyger sig in via Neos gamla navel.
Det kan omöjligt gå fel.
Väl inne ska Morpheus öppna devektorröret och stänga av luftfuktarna.
Trinity kropp måste kopplas bort samtidigt som den är mentalt kopplad till Matrix.
Det kräver en annan mänsklig hjärna, och eftersom Neo måste vara med Analytikern, -
- är den enda tillgängliga och användbara hjärnan som matchar - din.
Självklart.
Tack, Cybebe.
Ska Trinity fortfarande ta det röda pillret?
Hennes medvetande överförs till skeppet, så det är inte strikt nödvändigt.
Det viktigaste är att hon gör valet själv.
Att släppa ett osäkert sinne kommer förmodligen att döda henne.
Men även om hon vill,
- kommer inte Analytikern att skicka vakterna för att stoppa dig?
Ja, det kommer han. Men om planen lyckas är det irrelevant.
- Varför? - För då är vi redan borta.
Så genialisk plan kan inte läggas upp slumpmässigt.
När min far insåg hur man använder Anomaleum, -
- överförde han i hemlighet ritningarna till mig.
Analytikern upptäckte sveket -
- och lät ta bort mina föräldrar.
Jag skulle också ha blivit mördad om det inte varit för Kujaku.
Det går inte en dag utan att jag sörjer dem.
Jag har bett att denna dag ska komma under mycket lång tid.
Vi närmar oss sändning.
Du borde veta att jag är här på grund av henne.
Jag har alltid drömt om att vara orädd som Trinity.
Men när jag såg hur hon reagerade i garaget...
- Du tror att jag kan ha fel. - Tänk om vi är sena?
Tänk om hon inte är Trinity längre?
Jag trodde aldrig att jag var den Utvalde.
Men det gjorde hon. Hon trodde på mig.
Nu måste jag tro henne.
Detta är där det börjar bli knepigt.
- Har du testat detta förut? - Inte än.
Detta är det.
- Välkommen hem. - Jag vill bara prata med henne.
Med Tiff? Om du kommer tillbaka kan du prata med henne så ofta du vill.
Även om stilige Chad kan ha vissa invändningar.
Om hon säger till mig att det är vad hon vill, då har du vunnit.
Verkligen?
Men om hon vill ha mig, låt oss gå fria.
Varför ska jag göra något så dumt?
Jag är omgiven av människor som hellre kopplar bort mig än låter dig ta mig tillbaka.
Om du vill ha Matrix är detta din enda chans.
De kan koppla bort dig ändå.
Det är därför du borde släppa oss.
Okej.
Jag gillar prover. Vi låter Tiff avgöra ärendet.
Det är allt. Förbikopplingen är klar.
- Och nu då? - Nu väntar vi.
Verkar det inte galet att komma hela vägen och lämna henne här?
- Vi måste vänta på hennes beslut. - Om hon vägrar, vad händer med Neo?
Det viktigaste beslutet i Neos liv är inget han kan fatta själv.
Jag såg detta i min dröm.
Om jag var Oraklet skulle jag kanske kunna förklara det.
Oraklet. Från ditt spel?
Det här är inget spel.
Åh Gud...
Efter att du åkte gick jag hem och spelade det.
Jag fortsatte att tänka:
"Varför känns den här historien som ett minne?"
En del av mig...
...känner att jag har väntat på dig hela mitt liv.
Och den delen tänker: "Varför fan tog det dig så lång tid?"
Det finns inget entydigt svar.
Jag kanske var rädd för detta.
Rädd för vad som kan hända.
Rädd för att skada den enda jag någonsin älskat.
Jag önskar att jag var den du tror att jag är.
Men titta på mig. Jag kan inte vara henne.
- Mamma! - Mamma! Kom igen.
- Mamma! - Det är Callie.
- Är det här på riktigt? - Du måste följa med oss.
Kom igen, vi måste gå.
Tiff jag vet inte vad som försiggår här men jag är glad att vi hittade dig.
- Hon har blivit påkörd av en bil! - Jag vet, det är galet.
Hon jagade efter dig
De förbinder hennes arm. Vi måste gå.
- Läkaren säger att hon klarar det. - Du ska med oss till sjukhuset.
- Det är för sent. - Jag förstår.
- Tiff, kom igen, vi måste gå. - Kom igen.
- Vad händer? - Neo hade fel.
Tiffany...
Tiffany, du följer med oss.
Tiffany!
Jag önskar att du slutade kalla mig för det jävla namnet.
Jag heter Trinity, så ta bort killarna från mig.
- Neo! - Trinity!
Åh, helvete.
Få ut henne! Få ut henne!
Vilken röra.
Mitt fel. Jag tryckte för hårt. Förr var kvinnor så lätta att kontrollera.
Du vet, jag kan inte släppa dig.
Det fungerar bara inte.
Så det är déjà-vu igen.
Hon dör och det är ditt fel.
- Lögner, lögner och mer lögner. - Smith?
Vad har världen kommit till när du inte ens lita på program längre?
Tom och jag har mer gemensamt än du inser. När han flydde, -
– var jag fri att vara mig själv.
Trinity?
- Är du redo? - Ja.
Åh, nej.
Förstör henne! Förstör henne!
Nej.
Stoppa dem!
Tror du att det är över? Nedstängning. Aktivera svärm.
Det är här vår oväntade allians slutar.
Vet du vad skillnaden mellan oss två är, Tom? Vem som helst kunde ha varit du, -
– och jag kan vara vem som helst och alla.
Vad hände just?
Vad?
Åh, nej! Bort därifrån! Stick iväg därifrån för helvete!
- Hur illa är det? - Som allt dåligt.
Ja, det här är dåligt.
Du kan väl fortfarande ändå inte flyga?
Det kommer inte hända.
Neo, hoppa på!
Calliope, rädda de sårade! Vi andra stannar hos dem!
- Hur är hon? - Det finns goda tecken på liv.
Hennes signal är stark, kapten.
Bra gjort, kapten.
Nu behöver vi bara ett mirakel.
Jag hatar botar.
- Ta oss härifrån! - Jag försöker. Svärmen finns överallt.
Jag har aldrig sett något liknande.
Seq, vad är det?
Vad är fel?
Vad ska du göra?
Han använder botar som bomber.
Lexy?
Shepherd är i fara.
Få in mig.
Då är det inte säkert att jag kan få ut dig igen.
Nej!
Vad gör de nu?
Driver in dem i en dödszon.
Kapten, du måste skynda dig. Vänta, Lex.
Lexy!
Där är dem!
Morpheus!
- Lex. - Bugsy.
Ja, för helvete!
- Seq, var är Neo? - De är på väg upp till taket.
Nodalflimmer är kritiskt.
Hon kommer att dö om vi inte får ut henne.
Vad vackert det är.
Jag kommer ihåg detta.
Jag minns oss.
Min dröm slutade här.
Vi kan inte vända.
Inte vi heller.
Kan de ta språnget?
Det är inte jag som gör det. Är det du?
Adjö.
- Hur dramatiskt. - "Tiffany"?
Det var ett internt skämt. Skojar bara.
Ett skämt?
Något sådant?
Okej, aj.
Om du hatade namnet, varför viftade du så länge som en lydig tik?
Han bad om det själv.
Kan du inte kontrollera henne?
Det var för att använda barn.
- Vi har några frågor. - Du skulle aktivera felskyddet.
Det var idén med "Kostymerna", men utan din källkod hade det varit omöjligt.
- Så varför tog de inte bort dig? - För att jag kan systemet.
Jag känner människorna och jag känner dig.
Just nu är du stolt över dig själv. Det var också en stor seger.
Och nu då? Kommer du för att förhandla?
Du tror att du nu bestämmer, för du kan göra vad som helst i den här världen.
Jag säger, kör på det.
Ge det en makeover. Ta i allt vad du orkar. Måla himlen med regnbågar.
Men de nattaktiva fåren springer ingenstans. De gillar min värld.
De vill inte ha din häftiga frihet eller oberoende.
De vill bli kontrollerade. De längtar efter säkerhet i, -
- att ni två ligger i er pod, medvetslösa och ensamma som dem.
Vi kommer inte för att förhandla.
- Vi vill omforma din värld. - Göra några ändringar.
- "Regnbågshimlen" är en bra idé. - Ett fritt sinne kan åstadkomma allt.
- Det glömmer man lätt. - För att han gör det enkelt.
Han borde tänka på det lite.
Innan vi sätter igång vill vi bara säga tack.
Du gav oss något som vi trodde att vi aldrig skulle få.
Och vad är det?
Ytterligare en chans.
Inse verkligheten, folk. Filmmediet är dött.
Spelmedierna är döda. Berättande media, döda.
Rena neurotriggerreaktioner och viral indoktrinering.
Vad tjatar du om?
Kattvideor.
Vad vi behöver är en serie videor, -
– som vi kallar "The Catrix".
Översättning: JB Open Subtitles Org.