‫אני המורה בכיתה, אז נצטרך…‬
‫כן, אני מבינה, פשוט…‬
‫לי ישנה אצל סבא שלה,‬ ‫אז אם זה חייב להיות היום, הוא יבוא.‬
‫לידיעתך, הזמנתי גם את פסיכולוג בית הספר.‬
‫הפסיכולוג? למה? זאת לא סתם בעיה בין חברות?‬
‫זה מה שאנחנו מנסים לברר.‬
‫לכן כל הבנות מוזמנות לפגישה.‬
‫כן.‬ ‫-כדאי שגם את תבואי.‬
‫כן, ודאי. אני ממש אשמח.‬ ‫-יופי. אז נתראה.‬
‫באת לראות את הדירה?‬
‫ראיתי אותה לא מזמן. היא משופצת.‬
‫יש פה אי הבנה.‬
‫אתה יודע אם הס בבית?‬
‫אין לי מושג. אבל פשוט תיכנסי.‬ ‫הוא לא נועל את הדלת.‬
‫בסדר.‬
‫הוא אומר שאין לו שום דבר שכדאי לגנוב, אבל…‬
‫מה קורה פה?‬
‫מה נשמע?‬
‫רק עכשיו צבעת.‬
‫אמרת שבכל מקרה צריך שתי שכבות, לא?‬
‫אבא, אנחנו אמורים לשחק "מונופול".‬
‫בוא, מתוק.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מה קורה?‬
‫אתה לא עונה לטלפון ולא מגיע לתדריכים.‬
‫לא. מה הם אמרו?‬
‫טכנאי הזיהוי הפלילי לא מצאו כלום.‬
‫אנשי המחשבים עוד לא גילו את כתובת ה-IP‬ ‫של מי ששלח את הדיווחים האנונימיים.‬
‫והם לא רואים מי שלח‬ ‫את ההודעה עם סרטון הסקס.‬
‫היו עקבות בבקתה?‬ ‫-שום דבר.‬
‫הרוצח בטח שם לב שהיינו בבית של קויום.‬
‫והוא ידע שהיא משתמשת מדי פעם בבקתה ההיא.‬
‫אז יש לנו רק את הרמז‬ ‫שמצאנו על איש הערמונים,‬
‫טביעת האצבע של הבת של רוזה הארטונג.‬
‫כן. אז נצטרך לדבר איתה.‬
‫עם רוזה הארטונג?‬ ‫-כן.‬
‫הכול סובב סביבה, מההתחלה.‬
‫לא יתנו לנו לחקור את רוזה הארטונג.‬
‫הנה, תסתכלי.‬ ‫זה סרטון שמצאתי עכשיו. תעיפי מבט.‬
‫לא עכשיו. נילנדר רוצה לדבר על ריקס.‬
‫סרטון משטרתי מהמקום‬ ‫שקריסטינה נעלמה בו לפני שנה.‬
‫תסתכלי.‬
‫ליד הילקוט שלה.‬
‫איש ערמונים.‬
‫צריך ללחוץ שוב על נילנדר.‬
‫כן.‬
‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫לריקס היה ניסיון של 22 שנים,‬
‫והוא היה חלק מהתחנה‬
‫בדיוק כמו היסודות שהתחנה נבנתה עליהם.‬
‫כולנו מושפעים‬ ‫מאובדנו של מרטין ומהחקירה כולה.‬
‫אבל אנחנו חייבים לו, לקורבנות ולמשפחותיהן‬
‫את מציאת הרוצח, או הרוצחים, ועצירתו.‬
‫אנא הצטרפו אליי לדקת דומיה‬
‫לזכר עמיתנו‬
‫וחברנו…‬
‫מרטין ריקס.‬
‫ארבעה קורבנות, ביניהם אחד משלנו.‬
‫למיטב הבנתי, השרה עלולה להיות הבאה בתור.‬
‫המשטרה הקצתה כוחות שמירה. כל אמצעי האבטחה…‬
‫וההופעה של בעלה בטלוויזיה…‬ ‫התקשורת תאכל אותנו חיים.‬
‫שר המשפטים יושב לי על הגב‬ ‫בגלל טביעות האצבעות.‬
‫תיאורטית, טביעות אצבעות יכולות לשרוד לנצח.‬ ‫-אתה לא רציני!‬
‫היי, תעזוב אותו!‬
‫היי, עצור! ינסן!‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫ינסן, תפסיק.‬ ‫-הכול באשמתכם.‬
‫ריקס מת בגלל הרעיונות המעולים שלכם.‬
‫בסדר, מספיק!‬
‫אני אישרתי את המבצע.‬
‫אם אתה רוצה להאשים מישהו,‬ ‫תאשים אותי. תירגע!‬
‫לך הביתה. קח יום חופש.‬
‫כן.‬
‫נילנדר.‬ ‫-כן, חכי רגע.‬
‫אל תעמדו פה. קדימה, יש לנו פשע לפענח.‬
‫אני יודע מה אתם רוצים.‬
‫אתם רשאים לתשאל את רוזה הארטונג.‬
‫דיברתי עם המשרד. הם יחכו לכם.‬
‫כדאי שתדעו שהיא קיבלה כמה איומים.‬
‫אני מצטער, אבל המידע היה מסווג.‬
‫תיקחו את הדו"חות משירותי המודיעין.‬
‫הסיפור של סטין מציף את הרשתות החברתיות.‬
‫היועצת של ראשת הממשלה התקשרה אליי.‬
‫הן ממליצות על הודעה לעיתונות,‬
‫שבה תביעי את ביטחונך‬ ‫בכך שהמשטרה תפענח את התיק.‬
‫אבל סטין צודק.‬
‫יש אי ודאות סביב המקרה.‬
‫צריך להפסיק את כל הספקולציות בתקשורת,‬
‫כדי לא להגביר את הלחץ‬ ‫על הממשלה ועל משרד המשפטים.‬
‫השוטרים פה.‬ ‫-רוזה…‬
‫את רוצה לחזור למשא והמתן, נכון?‬
‫אני לא יכולה להחליט כרגע.‬
‫אני אדבר עם השוטרים קודם.‬
‫אלה שלוש הנשים.‬
‫לאורה קר, אנה סייר-לסן וג'סי קויום.‬
‫אני מזהה אותן מהתקשורת,‬ ‫אבל מעולם לא פגשתי אותן.‬
‫הרוצח שלח דיווחים אנונימיים‬ ‫על שלושתן לרשויות הרווחה,‬
‫לטענתו הן הזניחו את ילדיהן או התעללו בהם.‬
‫למרות הדיווחים,‬ ‫הרשויות לא זיהו את ההתעללות.‬
‫כיוון שאת השרה הממונה,‬ ‫ובגלל הטביעות של קריסטינה,‬
‫אנחנו מאמינים שאת היעד העיקרי של הרוצח.‬
‫הוא חושב שאני אשמה?‬
‫יכול להיות.‬
‫ייתכן שאותו אדם‬ ‫אחראי לאיומים שקיבלת לאחרונה.‬
‫את יודעת מי היה יכול לקרוא לך "רוצחת"?‬
‫כבר שאלו אותי‬ ‫את השאלה הזאת, אבל אין לי מושג.‬
‫תחשבי טוב, בבקשה.‬
‫היה איזה עימות, או בעיה,‬ ‫שבגללו מישהו היה יכול לרצות נקמה?‬
‫לא, אין לי מושג. אין לי אויבים אישיים,‬
‫אבל המלצתי שיותר ילדים יורחקו מבתיהם‬
‫במקרי התעללות,‬ ‫אז כן, יש הורים שמרגישים נבגדים.‬
‫את יכולה לחשוב על מקרים ספציפיים?‬
‫לא, אני לא מהאנשים שחושבים ככה.‬
‫הילדים תמיד במקום הראשון.‬
‫כידוע, גם אני הייתי‬ ‫מטופלת במערכת במשך זמן מה.‬
‫אני יודעת על מה אני מדברת.‬ ‫-ספרי לנו.‬
‫אני מאומצת. ילדה יחידה.‬
‫אני לא מכירה את ההורים הביולוגיים שלי.‬
‫שני הורי האומנה שלי נפטרו,‬ ‫אבל הייתה לי ילדות מקסימה.‬
‫לאנשי הערמונים חייבת להיות משמעות כלשהי.‬
‫את יכולה לחשוב על סיבה‬ ‫שבגללה מישהו ישתמש בהם נגדך?‬
‫רק מה שאתם כבר יודעים.‬ ‫קריסטינה נהגה להכין…‬
‫זה לא קשור לזה. זה בטח משהו אחר.‬
‫זה… כרטיס ביקור מוזר.‬
‫יש לי תחושה שמישהו מכיר אותך,‬ ‫ומנסה להגיד לך משהו.‬
‫תחשבי שוב.‬
‫אולי בתקופה יותר מוקדמת בחיים שלך…‬
‫כשהיית צעירה, או…‬
‫אולי לפני שנה, כשקריסטינה נעלמה?‬
‫לא.‬
‫אין לי מושג מה זה יכול להיות.‬
‫תודה.‬ ‫-זה אומר שהחקירה נתקעה?‬
‫לא, אנחנו נחזור.‬
‫אבל נרצה לראות את תיקי ההרחקות‬ ‫מהתקופה שלך במשרד.‬
‫ודאי.‬
‫גם לי יש כמה שאלות.‬
‫יש סיכוי שהיא עדיין בחיים?‬
‫קריסטינה.‬
‫אני מצטערת, לא.‬
‫אבל אנחנו מבינים‬
‫למה בעלך התראיין ואמר את מה שאמר.‬
‫אבל טביעות האצבעות…‬
‫שלוש פעמים. נראה ש…‬
‫אם הרוצח רוצה לפגוע בך,‬
‫אין דרך טובה יותר‬ ‫מאשר ללבות את התקוות שלך ושל בעלך.‬
‫אבל אתם לא בטוחים במאה אחוז?‬
‫יכול להיות שיש סיכוי?‬
‫תנסי להיזכר בעוד דברים.‬
‫תודה.‬
‫אלה תיקי ההרחקה האחרונים שהדפסנו.‬
‫יגיעו עוד מהמשרד.‬
‫תחפש מקרים שבהם הופנה זעם‬ ‫לעבר המערכת או השרה.‬
‫כן.‬ ‫-יופי.‬
‫כרגע התיקים האלה הם כל מה שיש לנו.‬
‫אני צריכה ללכת לפגישה בבית הספר,‬ ‫אבל אני אחזור בעוד שעה.‬
‫לפי איש הערמונים בסרטון,‬ ‫אנחנו מחפשים את אותו אדם שתקף את קריסטינה.‬
‫זה…‬
‫רוזה חייבת להיות הקשר.‬
‫כן, אבל אין לנו הוכחה‬ ‫שהרציחות קשורות לקריסטינה.‬
‫אפשר לראות שוב את הסרטון?‬
‫כן.‬ ‫-אחרי כמה זמן זה?‬
‫דקה ו-28 שניות.‬
‫הוא נראה כמו האחרים.‬
‫אולי היא הכינה אותו, והוא נפל מהתיק שלה?‬
‫בוא הנה.‬
‫אתה רואה את מה שאני רואה?‬
‫עוד פעם. תראי לי. אחורה.‬
‫גנץ, יש לך רגע?‬
‫לא, נילנדר יושב עליי 24 שעות ביממה.‬
‫תסתכל בסרטון עד הסוף. תגיע עד 2:48.‬
‫בסדר. חמש דקות הפסקה, כולם.‬
‫אם תריץ עד הזמן הזה…‬
‫כן.‬
‫2:48.‬ ‫-כן.‬
‫מה?‬
‫זה לא לינוס בקר?‬ ‫-בדיוק.‬
‫אתה יודע מתי הסרטון הזה צולם?‬
‫הוא מתועד אצלך?‬ ‫-כן.‬
‫לפי התיק, החיפוש בדירה של לינוס בקר‬ ‫נערך בעקבות טיפ אנונימי.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫השיחה התקבלה מטלפון נייד‬ ‫עם כרטיס סים לא רשום.‬
‫כן.‬ ‫-גיליתם עוד משהו?‬
‫לא, היינו עסוקים עם המצ'טה‬ ‫ועם הנטיות החולניות של בקר.‬
‫הוא פרץ לתיקים משטרתיים‬ ‫כדי לראות תמונות של גופות.‬
‫אבל הוא הודה‬ ‫רק אחרי שינסן סיפר לו על המצ'טה.‬
‫כן, נראה לי.‬
‫בשעה 6:07 בערב, לינוס בקר היה שם.‬
‫6:07 בערב.‬
‫מה כתוב?‬
‫זה היה באותו זמן.‬
‫בקר טען שבאותו זמן‬ ‫הוא נסע עם הגופה צפונה.‬
‫אני לא רוצה להרוס הכול,‬
‫אבל לינוס בקר היה יכול‬ ‫להרוג אותה גם לפני הסרטון או אחריו.‬
‫למה לו להתוודות על רצח שהוא לא ביצע?‬
‫בוא נשאל אותו.‬
‫כן.‬ ‫-נראה לכם שנילנדר ייתן לכם?‬
‫ליב תאתר את כל תיקי ההרחקה,‬ ‫ותיפגש איתי בבית,‬
‫אחרי הפגישה עם המקלטים לנשים,‬ ‫כדי שנוכל לסקור אותם ביחד.‬
‫אבל יש לך פגישת משא ומתן עם משרד האוצר.‬
‫כן, ביטלתי אותה.‬
‫קראתי את הטיוטה שכתבת,‬ ‫של ההודעה לעיתונות. לא נפרסם אותה.‬
‫אני מסכימה עם סטין.‬
‫גם אני מחבב את סטין, אבל לצופים מבחוץ‬ ‫נראה שהוא מתנהג כמו משוגע.‬
‫אם את תומכת בו,‬ ‫אני חייב להגיד לך, כיועץ וכחבר,‬
‫את מסתכנת בכך שראשת הממשלה תפטר אותך.‬
‫אין דבר חשוב יותר מהבת שלי.‬
‫תודה.‬
‫תשמור עליה.‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫חכה רגע. שכחתי את המחשב שלי.‬ ‫ליב מביאה אותו.‬
‫כן, בסדר.‬ ‫-תודה.‬
‫טוב, אני חושבת שכדאי…‬
‫אבא מחכה, אז בוא נלך.‬
‫בסדר, מתוק? היה יום מקסים, תודה.‬
‫ביי, טוביאס. להתראות.‬
‫כן?‬
‫יש יותר מדי בלגן‬ ‫עם המשטרה והמאבטחים. בואי נחכה.‬
‫היא לא חיכתה.‬
‫היא לא נתנה לנו הזדמנות.‬ ‫למה שניתן לה הזדמנות?‬
‫פשוט תעשה מה שקבענו.‬
‫מה עם הדיווח הזה? משנה שעברה.‬
‫תגללי למטה.‬
‫לא. זה לא… מה עם זה?‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫הכתבים עדיין בחוץ?‬ ‫-לא.‬
‫אבל אני חושש שהם היו בבית הספר.‬
‫הכל באשמתכם. בגללכם זה שוב מתחיל.‬
‫כבר הסברתי לו למה אנחנו עושים את זה,‬
‫אבל קשה לו להאמין.‬
‫אני אהיה במשרד.‬ ‫הטלפון שלי מצלצל בלי הפסקה.‬
‫קיבלתי מאה אימיילים מאנשים שצפו בראיון.‬
‫מה אתן עושות?‬
‫המשטרה ביקשה את תיקי הרחקות הילדים‬
‫מהתקופה שלי במשרד, אז אנחנו עוברות עליהם.‬
‫רוזה, את זוכרת את המקרה הנורא של…‬ ‫היא הייתה רופאה?‬
‫הילד שלה הורחק, והיא פנתה לתקשורת.‬
‫היא הייתה אחות.‬
‫היא השמיעה האשמות קשות‬ ‫למדי נגד רשויות הרווחה.‬
‫כן, אני מנסה למצוא את התיק.‬ ‫אני פשוט לא זוכרת איך קוראים לה.‬
‫זה היה אחרי הנסיעה שלך לבריסל.‬
‫את יכולה לחזור שנתיים אחורה?‬
‫זה היה בחורף. אולי בינואר או בפברואר.‬
‫תעצרי. תסתכלי בתיק הזה.‬
‫ינסן, למה שלא תלך הביתה?‬
‫ראיתם את הס או את תולין?‬
‫לא. מה קרה?‬
‫זאת העוזרת האישית של רוזה הארטונג.‬
‫הן נזכרו במקרה ספציפי.‬
‫תן לי לדבר איתה.‬
‫תודה.‬
‫מדבר הבלש טים ינסן.‬
‫אני לא יודע איפה הם. את יכולה לדבר איתי?‬
‫תגיד לה שאני מצטערת שלא יכולתי לבוא.‬
‫הם קבעו פגישה של הורים ומורים. אני סבא.‬
‫כן.‬ ‫-לי רוצה לדבר איתך.‬
‫היי, מתוקה.‬ ‫-אמא, את חייבת לבוא עכשיו.‬
‫אני ממש מצטערת, אבל אני לא יכולה.‬
‫סבא שם איתך, וביחד תוכלו להסתדר, לא?‬
‫אני מתגעגע אלייך, אמא!‬
‫מתוקה…‬ ‫-זה שוב אני.‬
‫הפגישה מתחילה.‬
‫תולין, תורנו!‬
‫שלום, אני ד"ר ויילנד.‬ ‫-הס.‬
‫שלום.‬
‫בואו איתי, בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫באופן טבעי, למטופלים אין גישה לחדשות,‬
‫או מידע על מקרי רצח.‬
‫אם אתם רוצים לדבר עם לינוס בקר,‬ ‫אתם יכולים לשוחח איתו רק על המקרה שלו.‬
‫מובן?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא יודע איפה הגופה שלה.‬
‫אני זוכר רק מה שכבר אמרתי.‬ ‫-לא בשביל זה באנו.‬
‫לינוס, אנחנו רוצים לשמוע קצת יותר‬ ‫על קובצי התמונות שפרצת אליהם.‬
‫תמונות משטרתיות של גופות מתיקי חקירה.‬
‫אתה יכול לספר לנו עוד קצת?‬
‫ידעתי שזה לא היה חוקי.‬
‫אבל בהתחלה חשבתי שהן עוזרות לי.‬
‫התמונות.‬
‫אבל הן גרמו לי לחשוב רק על דבר אחד.‬
‫מה אתה זוכר מאותו יום עם קריסטינה?‬
‫אני זוכר ש…‬
‫הייתי צריך קצת אוויר צח.‬
‫אז נסעתי לסיבוב.‬ ‫-ביום הרצח?‬
‫אתה זוכר מה קרה אחר כך?‬
‫רק הבזקים. התרופות שלי פוגעות בזיכרון.‬
‫אתה זוכר שעקבת אחרי קריסטינה הארטונג?‬
‫לא ממש.‬
‫אבל אני זוכר את המקום ואת האופניים שלה.‬
‫אבל אם אתה לא זוכר אותה,‬
‫איך אתה יודע שתקפת אותה והרגת אותה?‬
‫זה מה שהם אמרו.‬
‫הם גם עזרו לי להיזכר בעוד דברים.‬
‫מי עזר לך? השוטרים?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫הם מצאו עפר על הנעליים שלי,‬ ‫ודם על המצ'טה שהשתמשתי בה.‬
‫אלה הראיות. זה לא מעניין אותנו.‬
‫אנחנו רוצים לדעת אם אתה…‬
‫אם בהתחלה אמרת שלא עשית את זה.‬
‫אתה זוכר?‬ ‫-כן.‬
‫מה גרם לך להגיד את זה?‬
‫ככה…‬
‫הרופאים אמרו שזה מה שהמחלה שלי עושה.‬
‫אני משנה את המציאות ואת העובדות.‬
‫לינוס.‬
‫היית קרוב למישהו באותה תקופה?‬
‫מישהו שפגשת במקרה?‬
‫מישהו שבטחת בו? אולי באינטרנט?‬
‫נראה לי שאני לא יודע מה אתם רוצים.‬
‫אני רוצה לחזור לחדר שלי.‬
‫לאט, לאט.‬ ‫-בלי לחץ, לינוס.‬
‫אל תילחץ.‬ ‫-שב.‬
‫כמעט סיימנו.‬
‫אם תעזור לנו…‬
‫אם תחשוב…‬
‫אנחנו נגלה מה קרה לקריסטינה הארטונג.‬
‫נראה לך?‬ ‫-כן.‬
‫אמרת שנסעת צפונה עם הגופה של קריסטינה.‬
‫אבל זה לא נכון. עמדת בדיוק פה.‬
‫תסתכל. תסתכל! הנה אתה.‬
‫בדיוק כשהיא נעלמה.‬
‫אני חושבת ששמעת על קריסטינה בחדשות,‬
‫והלכת לזירה כי אתה אוהב דברים כאלה. נכון?‬
‫לינוס?‬
‫למה שלא תשאלו על מה שאתם באמת רוצים לדעת?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫למה התוודיתי על פשע שלא ביצעתי?‬
‫למה התוודית?‬ ‫-נו, באמת…‬
‫למה התוודית?‬ ‫-אתם לא מבינים?‬
‫מה אתם לא מבינים? אני יודע למה אתם פה.‬
‫למה אנחנו פה?‬
‫"איש הערמונים‬
‫תיכנס"‬
‫איך אתה יודע על זה?‬
‫בדיוק כמוכם, לא ידעתי שום דבר.‬
‫ואז מצאתם את המצ'טה עם הדם בחניה שלי.‬
‫ואז הבנתי שאני חלק מהתוכנית שלו.‬
‫אני הנבחר.‬ ‫-על ידי מי נבחרת? מי בחר אותך?‬
‫איפה הוא שם את הערמונים?‬
‫הוא מכין אנשי ערמונים?‬ ‫לחלק מהם יש כנפיים קטנות?‬
‫איפה קריסטינה?‬ ‫-זה לא משנה.‬
‫מה הוא עשה לה?‬ ‫-זה לא משנה.‬
‫איפה היא?‬
‫היה לה כיף איתו. אני מבטיח לך.‬
‫איפה היא?‬
‫הס!‬ ‫-תגיד לי איפה היא!‬
‫תגיד לי איפה היא!‬
‫הוא תקף אותי. השוטר תקף אותי.‬
‫סליחה.‬
‫אני יודע שהגזמתי.‬
‫נילנדר התקשר כמה פעמים. בטח קרה משהו.‬
‫איך בדיוק לינוס בקר יודע מי הרוצח?‬
‫בקר פרץ לקבצים משטרתיים‬ ‫של תמונות מזירות פשע.‬
‫כן.‬
‫אולי הוא ראה בקבצים משהו‬ ‫שהוא זיהה מהמקרה של קריסטינה הארטונג?‬
‫אני כבר מתקשרת לגנץ.‬
‫היי. מה לינוס בקר אמר?‬
‫אני אספר לך אחר כך. אנחנו צריכים‬ ‫את התמונות שבקר מצא בקבצים,‬
‫ורשימה של כל הפשעים‬ ‫שהוא התעניין בהם במיוחד, כמה שיותר מהר.‬
‫תצטרכי להתקשר למעבדת המחשבים בעצמך.‬
‫אני בדרך לזירה שינסן דיווח עליה.‬
‫ינסן?‬ ‫-כן.‬
‫הוא לא התקשר אלייך?‬ ‫-לא.‬
‫קיבלנו מידע‬ ‫מהעוזרת האישית של רוזה הארטונג.‬
‫הן חושבות שהן מצאו את הרוצחים.‬
‫איפה ינסן?‬ ‫-בבניין שבכניסה.‬
‫תודה.‬
‫קיבלנו מידע‬ ‫מהעוזרת האישית של רוזה הארטונג,‬
‫בנוגע לאישה שהילד שלה‬ ‫הורחק ממנה בגין הזנחה.‬
‫זה מפעל פלדה ישן.‬ ‫זה היה הבית של איש התחזוקה.‬
‫הדיירת נקראת בנדיקטה סקנס.‬
‫אחות בת 28.‬
‫היא סבלה מפסיכוזה בעקבות הלידה,‬ ‫והילד הורחק על ידי הרשויות.‬
‫מעט אחר כך, הילד מת מזיהום בריאות.‬
‫היא נשלחה למחלקה סגורה, שוחררה באביב,‬
‫וחזרה לעבודתה כאחות.‬
‫היא גרה כאן עם החבר שלה.‬
‫כמו שאתם רואים, הם ממש לא שכחו את מה שקרה.‬
‫אני חושב שסקנס והחבר שלה עשו את זה ביחד.‬
‫איפה הם עכשיו?‬ ‫-סקנס יצאה מבית החולים בסביבות שתיים.‬
‫אף אחד לא ראה אותה מאז.‬
‫באיזו מחלקה היא עובדת?‬ ‫-ילדים.‬
‫מי החבר שלה?‬ ‫-אנחנו נברר.‬
‫הם לא נשואים, אז רק השם שלה מופיע בתיק.‬
‫ינסן, אנחנו חושבים שאלה הם?‬
‫הם הטרידו את הארטונג‬ ‫והרגו את הנשים ואת ריקס?‬
‫אני חושב שאלה הם.‬ ‫-זה לא בטוח.‬
‫היא הייתה אחות במחלקה‬ ‫שקשורה לשתיים מהנרצחות לפחות.‬
‫נילנדר.‬
‫בהחלט צריך לחקור אותם, אבל…‬
‫לא יהיה קל למצוא אותם,‬ ‫כי עכשיו כולם יודעים שאנחנו מחפשים אותם.‬
‫בסדר.‬
‫יש מידע על החבר?‬ ‫-מה בדיוק קורה פה?‬
‫התקשר אליי רופא ממחלקה פסיכיאטרית.‬
‫הוא אומר שחקרתם את בקר בלי ידיעתי.‬
‫אתה תפסת אותו, הס.‬ ‫השומרים נאלצו להפריד ביניכם.‬
‫מה קורה פה?‬
‫תענה!‬
‫כן, זאת היא.‬
‫מה הם חושבים שהיא עשתה?‬
‫היה לך קשר איתה?‬ ‫היא פנתה אלייך או איימה עלייך?‬
‫לא, אבל מצאתם משהו שמצביע…‬
‫ליב, מה קרה?‬
‫אנגלס?‬
‫המשטרה גילתה מי החבר של האחות.‬
‫היי, מותק. חשבתי…‬ ‫-איפה גוסטב?‬
‫הוא לא נסע עם הנהג, נכון?‬
‫דווקא כן. הם נסעו לטניס לפני עשר דקות.‬
‫אסור לו לרכוב…‬
‫רוזה? מה קרה?‬
‫רוזה? מותק?‬ ‫-צריך למצוא אותו.‬
‫השוטרים אומרים‬ ‫שהנהג שלי הוא החבר של האחות.‬
‫איפה אתה?‬
‫אני אגיע בעוד שתי דקות.‬ ‫אני רואה איפה הטלפון שלו.‬
‫אתה רואה אותו?‬
‫גוסטב?‬
‫אתה שומע אותי, סטין? סטין!‬
‫גוסטב!‬
‫עדים ראו ואן אפור מתרחק מהאזור.‬
‫צריך להפיץ תיאור שלו.‬
‫המכונית של השרה נמצאה.‬
‫נתחיל בלתחקר את המשפחות שלהם‬ ‫ואת המעסיקים שלהם.‬
‫נילנדר יתאם את החקירה עם שירותי המודיעין.‬
‫אני חייבת לענות.‬
‫היי, אקסל. היה בסדר בפגישה?‬ ‫-לא, לא הלך כל כך טוב.‬
‫ממש חבל שלא היית שם.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫היא נשברה לגמרי.‬
‫אני לא יכול לדבר עכשיו.‬ ‫אני חושב שהיא עוד לא ישנה.‬
‫תבואי אלינו מחר בבוקר,‬ ‫לפני הלימודים, ונדבר.‬
‫טוב, ביי.‬
‫- יום שלישי, 20 באוקטובר -‬
‫בסדר. אז הוא לא הזכיר מקום‬ ‫שהוא יכול לבקר בו או לנסוע אליו?‬
‫אולי אצל חברים או משפחה?‬
‫לא, כבר שאלת אותי.‬ ‫הוא חדש. לא ידעתי שיש לו חברה.‬
‫סליחה שאני חוזרת על השאלות,‬
‫אבל אנחנו מחפשים רמז כלשהו.‬ ‫כל פרט קטן יכול לעזור.‬
‫משהו שהנהג שלך אמר,‬
‫או כל פרט אחר ששמת לב אליו.‬
‫משהו שיוכל לעזור לנו למצוא…‬ ‫-רוזה כבר ענתה!‬
‫כן.‬
‫איך נתתם לדבר כזה לקרות?‬
‫אתם לא מסננים אנשים?‬
‫אנחנו לא…‬ ‫-מה אם הם חטפו גם את קריסטינה?‬
‫ואם הם עשו גם את זה?‬
‫אין לנו עדיין תשובה.‬
‫אבל חשוב לזכור שאנחנו יודעים מי הם.‬
‫אנחנו יודעים מי הם.‬
‫הילד שלהם מת מזיהום בריאות,‬
‫מעט אחרי שהוא הורחק מהבית.‬
‫הם מאשימים אותך.‬
‫אנחנו מחפשים ואן כסוף‬
‫שנראה מתרחק במהירות מהזירה.‬
‫כל הגשרים והכבישים הראשיים נחסמו.‬
‫אנחנו משגיחים על שדות התעופה,‬ ‫תחנות הרכבת והמעבורות.‬
‫יש להם כרגע שתי אפשרויות.‬
‫להסתתר או להסגיר את עצמם.‬
‫אם הם יסתתרו,‬ ‫נשתמש בכל האמצעים כדי למצוא אותם.‬
‫יחידת ההתערבות המיוחדת כבר בכוננות.‬
‫אני רוצה את הבן שלי בחזרה. וגם את הבת שלי.‬
‫תמצאו את הילדים שלי.‬
‫תזעיקו את המשמר האזרחי. נצטרך עוד כוח אדם.‬
‫עברו כבר 12 שעות, ועוד לא שמענו מהחוטפים.‬
‫כן.‬
‫שלום!‬ ‫-היי.‬
‫מה קורה? את הולכת‬ ‫כל כך מוקדם לבית הספר? היי!‬
‫הבאתי לכם ארוחת בוקר.‬ ‫-אנחנו לא חייבים לעשות את זה עכשיו.‬
‫שמעתי חדשות.‬
‫כן.‬
‫ניסע במכונית. תיכנסו, וניסע. בואו.‬
‫מי רוצה לחמניית מוזלי או עוגייה?‬
‫מה את אומרת?‬
‫מתוקה, אני ממש מצטערת‬ ‫שלא באתי לפגישה בבית הספר.‬
‫הייתי צריכה להיות שם.‬
‫אבל אני חוקרת מקרה ממש רציני.‬
‫אני יודעת שאת לא מאושרת כרגע.‬
‫אבל זה רק לזמן קצר,‬ ‫כי בקרוב מאוד אני אהיה בבית,‬
‫ונהיה ביחד כל הזמן…‬
‫אני לא יכולה לגור עם סבא?‬
‫את רוצה לגור עם סבא?‬
‫הוא לא כועס אף פעם.‬
‫הוא תמיד מדליק נרות,‬ ‫ואנחנו משחקים "לך חפש".‬
‫אני פשוט יותר מאושרת אצלו.‬
‫הדבר הכי חשוב לי בעולם הוא שתהיי מאושרת.‬
‫אולי אני אבוא אליכם בערב, ונדבר על זה?‬
‫זה רעיון טוב, לי.‬
‫עשינו עסק?‬
‫מגניב.‬
‫עדיין לא ידוע לאן הם לקחו את הילד?‬
‫לא, עוד לא.‬
‫מצאנו חדר שנועד להסתיר ילד לתקופה כלשהי.‬
‫מה עם האייפד והלפטופ מהדירה של סקנס?‬
‫ייקח זמן לשחזר את הקבצים שהיו בלפטופ.‬
‫מה יש לנו בינתיים? קדימה.‬
‫התקשרתי למחלקה הפסיכיאטרית ברוסקילדה.‬ ‫בנדיקטה סקנס עברה תקופה קשה…‬
‫מה ידוע לנו על רסולי?‬
‫הוא חייל לשעבר,‬ ‫והיה באפגניסטן פעמיים כנהג משאית.‬
‫המסמכים שלו נראים בסדר,‬ ‫אבל כמה מחבריו אמרו שהוא קצת מעורער.‬
‫תסמונת פוסט טראומתית?‬ ‫-יכול להיות.‬
‫הם חוו אובדן עצום, כך שהם בלתי צפויים.‬
‫הכול מצביע על כך שהם הרוצחים.‬
‫לא, לא, זה לא נכון. בוא ניצמד לראיות.‬
‫הם איימו על רוזה הארטונג, וחטפו את הילד.‬
‫אבל לא מצאנו בבית שלהם‬ ‫סימנים לתכנון של רצח, נכון?‬
‫עדיין לא. לא מצאנו DNA,‬ ‫טביעות אצבעות או אנשי ערמונים.‬
‫לסקנס היו אין ספור עימותים עם הרשויות.‬ ‫אני מצטט מהיומן שלה.‬
‫היא "אמא יותר טובה‬ ‫מהמזדיינות שנשארות עם הילדים שלהם".‬
‫זה לא מוכיח כלום.‬
‫נילנדר, צריך לדבר עם לינוס בקר ו…‬ ‫-תשכח מלינוס בקר. הס, די!‬
‫הכי חשוב למצוא את הילד.‬
‫תולין, אני צריך לדבר איתך.‬
‫העניין עם לינוס בקר‬ ‫היה אולי קצת אימפולסיבי.‬
‫הס רצה לנסוע. בואי נדבר על זה.‬
‫זה לא היה הס, אלא אני.‬
‫דיברתי עם הבוס הקודם שלו.‬
‫יש לו עבר ארוך של אי יציבות נפשית.‬
‫בסדר.‬
‫אני יודעת שאשתו מתה בשריפה.‬
‫אני לא מבינה איך זה…‬ ‫-והבת שלהם, שהייתה בת שלושה חודשים.‬
‫בסדר, אבל זה לא אומר שהוא טועה.‬
‫אני מפצל אתכם.‬ ‫אתה תעבוד על הפרלמנט ועל רסולי.‬
‫סקנס והבית שלהם, במפעל הפלדה הישן.‬
‫אולי פספסנו משהו בחדר‬ ‫שהם הכינו לגוסטב? קדימה.‬
‫בסדר.‬
‫נישאר פה עד שהכול יירגע.‬
‫הוא צריך לאכול, מותק.‬
‫הוא לא אכל מאז הבוקר.‬
‫חבל שחטפנו אותו.‬
‫היינו צריכים להפסיק‬ ‫כשהם גילו את הכתובת שלנו.‬
‫אולי פשוט נחזיר אותו?‬
‫נספר להם הכול.‬ ‫שרצינו רק שהם ידעו איך הרגשנו.‬
‫כן.‬
‫הגיע הזמן שהיא תרגיש כמו שאנחנו הרגשנו.‬
‫מה את עושה?‬
‫מה נסגר?‬
‫תפסיקי!‬
‫מה את עושה?‬ ‫-תעזוב אותי!‬
‫מה קורה פה?‬
‫די.‬ ‫-היא לא תצא מזה בלי כלום!‬
‫הוא רק ילד. הוא רק ילד!‬
‫אני בצד שלך.‬
‫גם אני מתגעגע אליו.‬
‫אני מתגעגע אליו בכל יום.‬
‫בואי.‬
‫הוא לא הזכיר מקום שהוא נוסע אליו‬ ‫עם משפחה או עם חברים?‬
‫לא דיברנו הרבה,‬ ‫אבל הנה לוח הזמנים מהתאריכים שרציתם.‬
‫הוא ממש לא היה כמו שאומרים בתקשורת.‬
‫אבל בדרך כלל רוזה ופוגל דיברו איתו.‬
‫זה נכון?‬ ‫-פוגל בדרך כלל מזמין את הנהג, אבל כן.‬
‫אז רסולי בוודאות הסיע את השרה ב-14 לחודש?‬
‫בשעה הזאת בלילה הזה?‬
‫כן.‬
‫איפה פוגל?‬ ‫-המשרד שלו שם.‬
‫- האם קריסטינה הארטונג‬ ‫הנעדרת עדיין בחיים? -‬
‫בסדר. הוא במשרד שלי?‬
‫שלום.‬
‫מצאתם את רסולי?‬ ‫-לא, עוד לא.‬
‫איך אפשר לעזור?‬
‫כמה זמן אתה מכיר את השרה?‬
‫רוזה ואני היינו ביחד בתיכון,‬ ‫ואז למדנו ביחד מדעי המדינה.‬
‫אז אתם מכירים הרבה זמן?‬ ‫אוניברסיטה, בני זוג…‬
‫הקמתם משפחות.‬ ‫-אני לא הקמתי משפחה.‬
‫בסדר.‬
‫אבל היה לי העונג להיות חלק מהמשפחה שלה.‬
‫ושל סטין, כמובן.‬
‫והכרת את קריסטינה?‬ ‫-בטח.‬
‫על מה מדובר פה?‬
‫לפי לוח הזמנים,‬
‫רסולי עבד ב-14 לחודש, מאוחר בלילה.‬
‫זה נכון, או שנתת לו יום חופש?‬
‫לרוזה היה באותו יום‬ ‫טקס חלוקת פרסים, אבל הוא בוטל.‬
‫אז…‬
‫רסולי כתב שהוא עבד באותו לילה.‬
‫שכחת להגיד לו,‬ ‫או שהוא פשוט חיכה ליד הספרייה המלכותית?‬
‫אין לי מושג. למה אתה מאמין למה שהוא כתב?‬
‫אתה לא אמור לחפש אותו?‬ ‫-איפה היית באותו לילה?‬
‫או בלילה של ה-6 באוקטובר?‬
‫או ב-12 באוקטובר, בסביבות שש בערב?‬
‫אלה זמני הרצח.‬ ‫-באמת?‬
‫אני אענה לשאלות שלך‬ ‫בחקירה רשמית עם עורך הדין שלי.‬
‫הס.‬ ‫-זה גנץ.‬
‫השרה שואלת אם יש חדשות.‬
‫הם מתייחסים אליי כחשוד.‬ ‫-חשוד במה?‬
‫אני כבר מגיע.‬
‫אני צריך ללכת.‬
‫מה קורה?‬ ‫-דיברת עם גנץ?‬
‫לא. למה?‬
‫הוא איתר את הוואן הכסוף‬ ‫שסקנס והנהג נסעו בו.‬
‫הוא שכור.‬
‫איפה הוא?‬ ‫-איפשהו ביער גריבסקוב. אני בדרך לשם.‬
‫ינסן שם עם יחידת ההתערבות המיוחדת.‬
‫בסדר, אני כבר יוצאת לדרך.‬ ‫-תקשיבי,‬
‫משהו לא מסתדר לי.‬
‫לפי לוח הזמנים של הנהג,‬ ‫יכול להיות שיש לו אליבי.‬
‫נראה שהוא עבד בליל הרצח של ג'סי קויום.‬
‫בסדר. תספר לי אחר כך.‬
‫אני בדרך ליער.‬
‫שלום?‬
‫משטרה!‬
‫שלום?‬
‫ינסן. איפה הילד?‬
‫באמבולנס. לא קרה לו כלום,‬ ‫אבל ייקחו אותו לבית החולים.‬
‫מה חוקרת מקרי המוות אמרה?‬ ‫-היא עוד לא הגיעה.‬
‫אבל הם עוד היו חמים כשהגענו,‬ ‫אז זה קרה לפני כמה שעות.‬
‫נראה לי שהאישה השתגעה.‬
‫היא דקרה את החבר שלה‬ ‫לפני שחתכה לעצמה את הגרון.‬
‫יש עקבות של מישהו אחר?‬
‫אבטחתם את הזירה?‬
‫טוב, צריך לחפש ביער.‬
‫תקרא לכלבנים.‬
‫אתם, לשם.‬ ‫-הס, למה?‬
‫אבילדגרד, בוא איתי.‬ ‫-מה לעשות?‬
‫בוא. פנס.‬
‫זאת תולין.‬
‫תשלח טכנאי זיהוי פלילי לבית של סקנס והנהג.‬
‫יש לך הודעה חדשה אחת. הודעה חדשה ראשונה.‬
‫הס, זה נילנדר.‬
‫נראה שסקנס ורסולי הם הרוצחים,‬
‫אני עוצר את החיפושים ביער.‬
‫הרופא בדק את גוסטב הארטונג.‬ ‫הוא רעב, חוץ מזה לא קרה לו כלום.‬
‫מה עם הילד?‬
‫הם נמצאו? יש תגובה?‬ ‫-רוזה, תמונה?‬
‫נתראה בתחנה כשתבוא לתחקור.‬
‫אין הודעות נוספות.‬
‫תפריט ראשי. להשמעה, הקש 1. להקלטת…‬
‫אתה בטוח שלא שמעת אותם מדברים?‬
‫שמעתי שהם רבו, אבל לא שמעתי על מה.‬
‫אני מבין, גוסטב, אבל ליתר ביטחון…‬
‫הם לא אמרו…?‬ ‫-לא! הם לא דיברו על קריסטינה.‬
‫גוסטב בסדר?‬
‫כן. אנחנו מקווים.‬
‫יש חדשות לגבי קריסטינה?‬
‫לא, אני מצטער.‬
‫אז מה גיליתם?‬
‫אני מצטער, אבל לא גילינו שום דבר‬ ‫שיגיד לנו אם קריסטינה בחיים.‬
‫מה עם טביעות האצבעות שלה?‬ ‫-ואנשי הערמונים?‬
‫הניחוש שלי הוא…‬
‫שהם קנו אותם מהדוכן שלה,‬ ‫והשתמשו בהם כדי לפגוע בכם.‬
‫אבל כמו שאמרתי…‬ ‫-זה לא יכול להיות.‬
‫אולי אתם טועים.‬
‫מצאנו היום משהו בבית של הרוצחים,‬
‫שסגר את התיק.‬
‫שום דבר לא מצביע על קשר בינם לבין קריסטין.‬
‫כן.‬
‫אני מקווה שבקרוב אוכל ללכת מפה.‬
‫אין מה למהר. היא כבר ישנה.‬
‫היא לא רצתה לדבר הערב.‬
‫היא לא רוצה לחזור הביתה?‬ ‫-היא רוצה להישאר איתי קצת, אז…‬
‫בסדר.‬ ‫-אני לא בטוח מה כדאי לעשות.‬
‫נדבר על זה אחר כך. אני אצא ברגע שאוכל.‬
‫תיהנו כל עוד זה קר.‬
‫תולין, את מצטרפת אלינו?‬
‫בטח.‬
‫נילנדר! נילנדר, למה עצרת את החקירה ביער?‬
‫אני עסוק, יש לי מסיבת עיתונאים.‬
‫חוקרת מקרי המוות‬ ‫לא בטוחה במאה אחוז שסקנס התאבדה.‬
‫לחבר יש אליבי…‬ ‫-לא קיבלת את ההודעה שלי?‬
‫לזמן הרצח של קויום וריקס ב-14…‬
‫לא קיבלת את ההודעה? הס?‬ ‫-הם לא עשו את זה.‬
‫מישהו עובד עלינו.‬
‫מישהו רוצה שנאמין שפענחנו את התיק.‬
‫צריך לדבר שוב עם לינוס בקר.‬
‫מה אם אתה טועה?‬ ‫-הס, אני לא טועה.‬
‫תולין, את יכולה לעזור לי?‬
‫בסדר, הס…‬
‫צריך לדבר עם בקר ולבדוק…‬ ‫-יורד לך דם מהאף.‬
‫מצאתי את זה במפעל הפלדה. בתוך מקרר.‬
‫למה לא מצאנו את זה קודם?‬
‫המפעל היה נעול?‬
‫מישהו שתל את זה?‬ ‫-תירגע.‬
‫זה לא מוכיח כלום,‬ ‫ואת יודעת את זה. זה לא מוכיח כלום.‬
‫אם נפסיק לחפש אותה עכשיו,‬ ‫יש סכנה… יש סכנה…‬
‫תשחרר.‬
‫אם…‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬