‫דיברתם עם ראש מחלק הרצח?‬
‫כן. מצאו עוד איש ערמונים‬ ‫עם טביעת אצבע של קריסטינה.‬
‫זה לא הגיוני.‬
‫למה להשאיר איש ערמ…‬
‫לא יודעת. הם אומרים שזה סוג מוזר של הטרדה.‬
‫איך סטין מתמודד עם זה?‬
‫הוא יהיה בסדר. אנחנו טובים ביחד.‬
‫אם את צריכה לדבר, תגידי לי.‬
‫אני פה.‬
‫נחמד מצדך, פרדריק. תודה.‬
‫- החיפוש אחר קריסטינה הארטונג הופסק -‬
‫- לאן היא נלקחה? -‬
‫- הרוצח תקף בדרך חזרה מאימון טניס -‬
‫היי, מתוק.‬
‫היי.‬
‫היה לך יום נחמד?‬
‫היה בסדר.‬
‫איפה אבא? עוד לא אכלתם?‬
‫לא. הוא היה במשרד שלו כל היום.‬
‫זה בטח קשור לפרויקט החדש.‬
‫כנראה. הוא אמר לי לא להיכנס.‬
‫סטין.‬
‫מה קורה פה?‬
‫אני צריך לבדוק את הכול מחדש.‬
‫ואם גוסטב ייכנס ויראה את זה?‬
‫מה זה יעשה לו?‬
‫אני יודעת שאתה עדיין שותה.‬
‫הפסקתי לשתות.‬
‫אתה צריך להפסיק גם עם זה.‬
‫בשביל גוסטב.‬
‫ובשבילנו.‬
‫אני לא יכול לזייף את הרגשות שלי.‬
‫אתה יכול.‬
‫אני עושה את זה כל יום. גם אתה יכול.‬ ‫-אבל אני לא רוצה.‬
‫יש יותר מדי דברים מוזרים.‬ ‫טביעות האצבעות מוזרות.‬
‫ה…‬ ‫-לא נסעת לאסוף אותה.‬
‫זאת הסיבה.‬ ‫-גם את לא אספת אותה.‬
‫אפילו פעם אחת.‬ ‫-אבל הבטחת!‬
‫סליחה.‬
‫סליחה, מותק.‬
‫רק תבטיח לי שתשים את כל זה בצד.‬
‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫כבר הדליקו את המנורות?‬
‫בטח. המקום נראה כמו פסטיבל מנורות בסין.‬
‫יופי.‬ ‫-הלוואי שיכולת לראות.‬
‫כן, חבל.‬ ‫-חבל שפספסת.‬
‫כן.‬
‫היא שם?‬
‫יודעת משהו? אין לה ממש חשק לדבר איתך.‬
‫בסדר, אבל אתה יכול למסור לה…‬
‫והיא מבקשת לעשות חורים באוזניים.‬
‫ברור שהיא לא יכולה לעשות חורים באוזניים.‬ ‫-אני חייב ללכת. ביי!‬
‫דיווחנו שהוא נעדר.‬ ‫-יופי.‬
‫אולי הוא בכל זאת הרוצח?‬
‫לא, יש לו אליבי‬ ‫לשעת הרצח של אנה סייר-לסן, אבל…‬
‫בוא איתי.‬
‫בדקנו תלונה אנונימית לגבי הזנחה של הילד.‬
‫מצאנו מרתף נסתר שהאוגה בנה.‬
‫מצאנו גם את המחשב שלו, ואנחנו בודקים אותו.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן, בסדר גמור.‬
‫החדר ודלת הכניסה אטומים לרעש.‬
‫הכול נבנה מתחת לרשת.‬ ‫לא ראיתי דבר כזה אף פעם.‬
‫שלחתי דגימות סיבים למעבדה.‬
‫נחפש טביעות אצבעות כדי לברר מי היה פה.‬
‫תולין? נכנסתי למחשב של האוגה.‬
‫התיקיות מסודרות לפי חודשים.‬
‫מגנוס?‬
‫מגנוס, אתה מוכן?‬
‫יהיה ממש כיף, אני מבטיח.‬
‫אתה לא רוצה להרגיז את אמא, נכון?‬
‫ילד טוב. בוא נוריד את הגופייה, בסדר?‬
‫כן. טוב מאוד.‬
‫אתה ילד טוב.‬
‫אתה ילד ממש טוב, מגנוס.‬
‫ואתה יפהפה.‬
‫מגנוס, אני אוהב אותך.‬
‫זאת סיבה לרצוח את האבא החורג שלו.‬
‫לא את אמא שלו.‬
‫אמא שלו הבינה שמשהו לא בסדר.‬ ‫בגלל זה היא החליפה את המנעולים.‬
‫אם מישהו אנונימי‬ ‫התלונן על לאורה קר, ואז רצח אותה‬
‫כי הוא האמין שהיא אמא רעה…‬
‫אז למה הוא הרג את אנה סייר-לסן?‬
‫אולי הרוצח האמין שגם היא אמא רעה.‬
‫אבל למה? היא ארזה, והתכוננה לעזוב את בעלה.‬
‫כן.‬
‫הדם שמצאנו על הרצפה‬ ‫בבית של משפחת סייר-לסן,‬
‫הוא היה של הבת שלהם?‬ ‫-כן.‬
‫מצאנו גם דם של אחותה‬ ‫בחדר הרחצה ובחדר השמש.‬
‫הכול כתוב בדו"ח. למה?‬
‫יש לי תחושה שהבנות‬ ‫נוטות לתאונות קצת יותר מדי.‬
‫אני לא חושב…‬ ‫-תודה, אני חייבת לזוז.‬
‫נצטרך את התיקים הרפואיים‬ ‫של הבנות של סייר-לסן.‬
‫בית החולים בגנטופטה, שבר בעצם הבריח.‬
‫אף שבור.‬
‫אל תסתכל עליי. תסתכל על הצילומים.‬
‫וזה מחדר הטראומה בבית החולים הלאומי‬ ‫בקופנהגן, שם גרתם בזמנו.‬
‫היא נפלה במדרגות.‬ ‫-כן.‬
‫זה לא אני. זאת הייתה תאונה.‬ ‫-אנחנו יודעים מה עשית לילדות שלך.‬
‫השאלה היא מי עוד ידע.‬
‫יוגש נגדך כתב אישום‬ ‫בגין התעללות בילדות שלך.‬
‫יכול להיות שלא תראה יותר‬ ‫את הבנות שלך. הבנת?‬
‫אני אוהב את הבנות שלי, בסדר?‬
‫באמת.‬
‫מי ידע?‬
‫אשתך ידעה.‬
‫או לפחות התחילה לחשוד.‬
‫ניסיתי לקבל עזרה.‬ ‫אחרי התלונה, דיברתי עם מישהו.‬
‫איזו תלונה?‬
‫לרשות המקומית.‬
‫בא אלינו עובד סוציאלי,‬ ‫אבל עורך הדין שלי טיפל בזה.‬
‫בזה זה נגמר.‬ ‫-הרשות המקומית בגנטופטה?‬
‫בקופנהגן.‬
‫מהתקופה שלפני שעברנו.‬
‫בדקתי אם התקבלה תלונה,‬ ‫אבל העובד הסוציאלי אמר שלא.‬
‫מי הגיש את התלונה?‬
‫לא יודע. היא הייתה אנונימית.‬
‫כן.‬
‫בסדר, בטח. לא.‬
‫ממש מעצבן. תודה רבה.‬
‫מה הם אמרו?‬
‫שירותי הרווחה יוכלו לעזור לנו רק מחר.‬
‫והם רוצים לראות צו.‬ ‫-אני אשיג צו.‬
‫הכול בסדר עם המכונית?‬ ‫-כן, אתה יכול לקחת אותה.‬
‫תודה שעזרת לי לצאת מהבור.‬
‫היי.‬
‫ניצלתי את ההזדמנות ובאתי לבקר.‬ ‫-כן.‬
‫את פנויה?‬
‫כן.‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬ ‫-סבסטיאן.‬
‫הס, הוא…‬
‫השותף שלי.‬
‫אפשר לקבל את המפתח?‬
‫כן.‬
‫איפה היא?‬ ‫-ישנה אצל אקסל.‬
‫חבל. קיוויתי לראות אותה.‬
‫כן.‬ ‫-אבל יש לזה גם יתרונות.‬
‫יהיה לנו קצת יותר זמן ביחד.‬
‫בפעם שעברה הלכת באמצע.‬ ‫-כן, סליחה.‬
‫יודע מה? אני עייפה. אין לי ממש חשק ל…‬
‫לא, לא. לא צריך לעשות שום דבר.‬
‫אפשר לשבת בשקט עם כוס יין,‬ ‫וסתם לבלות ביחד.‬
‫אני קצת חולם שניסע לסוף שבוע.‬
‫לא, תודה. אני לא נוסעת לשום מקום.‬
‫אתה יודע מה אני עושה בעבודה?‬
‫לא, אסור לך לספר לי.‬ ‫-מה אתה רוצה ממני?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אתה חולם שתהיה לך פה מברשת שיניים,‬ ‫או שאפגוש את אמא שלך?‬
‫נראה לך שזה החלום שלי?‬
‫אני חושבת שזה טבעי שתחלום‬
‫לעבור לגור עם החברה שלך ולהביא ילדים משלך.‬
‫בטח, אני מבין את זה.‬
‫אני לא חושבת שאני יכולה לתת לך את זה.‬
‫את לא יכולה, או לא רוצה?‬
‫מה בדיוק קורה פה?‬
‫זה בגלל הבטלן שישב במכונית?‬
‫אז מה העניין?‬
‫אתה יכול ללכת?‬
‫ברצינות? כל מה שאני עושה כל הזמן‬ ‫זה לתת לעבודה היקרה שלך לקבוע‬
‫מתי, איפה ואיך ניפגש.‬
‫יודעת מה? את קרה כמו קרח.‬
‫את רק רוצה להיות לבד.‬
‫הייתי עסוק כשהוא התקשר.‬
‫חשבתי שאתה רוצה לחזור.‬ ‫-אני רוצה.‬
‫למה…?‬ ‫-המצב קצת מסובך כרגע.‬
‫ככל שתחכה יותר, גם פה יהיה יותר מסובך.‬
‫אני אתקשר לפריימן מחר.‬ ‫-אני מקווה בשבילך.‬
‫הנה אתה.‬
‫אתה עובד יותר מדי.‬
‫זה ריזוואן, המתווך שסיפרתי לך עליו.‬
‫היי.‬
‫רציתי שהוא יראה את הדירה,‬ ‫כדי שהוא יוכל לתת לך מחיר טוב.‬
‫בטח.‬ ‫-תחשוב על זה.‬
‫הוא נותן עשרה אחוז מעל השוק.‬
‫להתראות.‬
‫דרך אגב, השארתי את המלטשת בדירה שלך.‬
‫תודה.‬
‫- יום רביעי, 14 באוקטובר -‬
‫רציחתן של לאורה קר בת ה-37 מהוסום‬
‫ושל אנה סייר-לסן בת ה-36 מקלמפנבורג‬
‫הציתה שמועות על קשר אפשרי בין המקרים.‬
‫שני המקרים אירעו תוך ימים ספורים,‬
‫ומקורות אנונימיים טוענים‬ ‫שיש קווי דמיון בין מעשי הרצח.‬
‫לא נמסרה תגובה מהמשטרה…‬ ‫-את מוכנה?‬
‫…אותו רוצח.‬ ‫-כן.‬
‫לאן אנחנו הולכים?‬
‫בוקה מנסח‬ ‫את התיקונים האחרונים בחדר הישיבות.‬
‫הוא נכנע סוף סוף.‬
‫יופי. לכו בלעדיי, אני צריכה לדבר עם ליב.‬
‫ליב, ראש מחלק הרצח ניסה להשיג אותי שוב?‬
‫לא, אבל אני יודעת‬ ‫שהחוקרים פנו לשירותי הרווחה.‬
‫בשביל מה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫הבוקר ביקשתי נתונים סטיסטיים‬ ‫מהרשות המקומית.‬
‫כל המחלקה הייתה תקועה בגלל שהתקבל צו.‬
‫צו?‬ ‫-כן.‬
‫היי. היי, ליב.‬ ‫-היי.‬
‫יש לך שתי דקות?‬ ‫-בטח. אני כבר באה.‬
‫אני קצת עסוקה.‬ ‫-כן, ברור.‬
‫השארת את המפתחות על הדלפק במטבח.‬
‫תודה.‬
‫סטין, מה…?‬ ‫-חשבתי על זה.‬
‫על מה שאמרת אתמול. על גוסטב.‬
‫אני חושב שאת צודקת.‬
‫צריך לשמור עליו.‬
‫אז אני אפסיק…‬
‫אנחנו הולכים אחר כך לקולנוע.‬
‫נשמע נחמד.‬ ‫-כן.‬
‫הלוואי שיכולתי לבוא איתכם.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫אולי אוכל להזיז כמה פגישות.‬
‫תן לי רגע לבדוק. נוכל לאכול קודם המבורגר?‬
‫רוזה?‬ ‫-כן.‬
‫תודיעי לי אם תוכלי להגיע.‬
‫בטח.‬
‫אני אתקשר אחר כך.‬
‫להתראות.‬
‫אתמול כשדיברנו, המערכת קרסה, אז לא יכולתי…‬
‫לא, אמרת שלא התקבל שום דיווח‬ ‫בקשר לבנות של סייר-לסן.‬
‫לא, שמעת לא טוב.‬ ‫-תשמע מה אני חושב.‬
‫כשהקלדת את מספרי הביטוח הלאומי שלהן‬ ‫ראית תיק מבית החולים.‬
‫לא הספקת לבדוק את הנושא,‬ ‫ונכנסת לפאניקה כי האמא מתה.‬
‫עשית טעות.‬
‫אני מצטערת אם עיכבנו את החקירה.‬
‫אבל אני מבטיחה לך שהעובדים הסוציאליים שלנו‬ ‫עובדים קשה על הניירת.‬
‫כן. וביקרנו אצל המשפחה.‬
‫אל תבקש ממני סליחה,‬ ‫תבקש סליחה משתי הילדות שחטפו מכות.‬
‫ומהילד שהתעללו בו מינית.‬ ‫-יש לך רגע?‬
‫כן, כי זה חסר טעם.‬
‫השוויתי בין שתי התלונות.‬
‫זאת על לאורה קר וזאת על סייר-לסן.‬
‫- …זונה אנוכית… -‬
‫"זונה אנוכית. את יודעת שזה לא בסדר."‬
‫אותם ביטויים.‬ ‫-בדיוק.‬
‫הרוצח דיווח על שתי נשים, שאחר כך נרצחו.‬
‫יכול להיות שהוא כבר דיווח על הקורבן הבא.‬
‫היי, אתם.‬
‫אנחנו צריכים את כל התלונות האנונימיות‬ ‫על הזנחה והתעללות בילדים מהשנה האחרונה.‬
‫רק תלונות שקבעתם שאין צורך לטפל בהן.‬
‫לעבודה.‬ ‫-ודאי.‬
‫מה…‬
‫מה זה?‬ ‫-התלונות שביקשנו.‬
‫נצטרך עוד כוח אדם כדי לעבור על כולן.‬
‫תומסן, אתה יכול לדאוג לזה?‬
‫תודיעו לי מה מצאתם.‬
‫צריך לדבר שוב עם רוזה הארטונג.‬
‫למה? יש משהו שאני צריך לדעת?‬
‫לא, אבל סביר להניח‬ ‫שהרוצח שלח את התלונות האנונימיות.‬
‫הוא רצח שתי נשים‬ ‫כי הן היו אמהות לא אחראיות,‬
‫והשאיר טביעות אצבעות‬ ‫של קריסטינה הארטונג בזירות הרצח.‬
‫זה רמז ברור לשרה לשירותים חברתיים.‬
‫אני לא חושב שהיא יודעת משהו.‬ ‫-אבל אנחנו צריכים לוודא.‬
‫תן לי להגיד לך משהו.‬
‫גרתי בסלון שלהם שלושה חודשים.‬
‫ראיתי את ההורים‬ ‫עוברים מתקווה לייאוש עמוק, כל יום.‬
‫אני לא אתן להם לעבור את זה שוב.‬ ‫-לא.‬
‫אבל גם במקרה שאתה טועה‬ ‫לא יהיה ממש כיף, נכון?‬
‫אני לא טועה. הס.‬
‫- הוא משתין במכנסיים מרוב פחד‬ ‫כשהיא אומרת דברים כמו… -‬
‫- …ראיתי את הכלבה תופסת את הבן שלה‬ ‫ומטלטלת אותו בגן המשחקים. -‬
‫- ...לא אכפת להם מהילדים שלהם. -‬
‫לאן הגעת?‬
‫אף אחד לא השתמש בביטוי "זונה אנוכית"‬
‫או "היא יודעת שזה לא בסדר"‬ ‫כמו בתלונות ההן.‬
‫למה בחרת את אלה? אפשר לראות?‬
‫בטח.‬
‫שירותי הרווחה לא מצאו כלום במקרים‬ ‫של קר וסייר-לסן, אבל הילדים נפגעו,‬
‫אז ניסיתי למצוא מקרים שבהם הרשויות טעו.‬
‫אני בחרתי את אותם חמישה תיקים.‬
‫המשפחות ממש לא מתפקדות.‬
‫ובכל זאת, זה בלתי אפשרי.‬
‫זה לא הגיוני.‬
‫למה לא להרוג אותן וזהו?‬
‫למה לטרוח לדווח עליהן קודם?‬
‫אולי הוא נתן לשירותי הרווחה‬ ‫הזדמנות אחרונה להתערב,‬
‫אבל זה לא קרה.‬
‫ומה אם הוא שינה את סגנון הכתיבה שלו?‬
‫אם היית הרוצחת‬ ‫שכתבה את שתי התלונות הראשונות‬
‫והיית יודעת שהמשטרה מחפשת תלונה שלישית…‬
‫איך היית כותבת אותה?‬ ‫-מדד הקריאה בשתי התלונות נמוך.‬
‫אם נניח שהרוצח רוצה להטעות אותנו,‬
‫אז לפחות שתיים מהתלונות קופצות לעין.‬
‫הן כתובות היטב, מנוסחות כראוי‬ ‫ואין בהן שגיאות כתיב או הקלדה.‬
‫איזו תלונה כתובה הכי טוב?‬
‫התלונה על ג'סי קויום.‬
‫"ג'סי קויום, בת 24,‬ ‫אם חד הורית לאוליביה, בת שש."‬
‫"אין קשר עם האב."‬
‫בתלונה כתוב שהיא לא פעם שיכורה מאוד,‬ ‫גם כשהבת שלה איתה.‬
‫השכנים מתלוננים לא פעם על אורחים‬ ‫ומוזיקה רועשת מאוחר בלילה.‬
‫להתכופף, ולהימתח.‬
‫ולהתכופף. תצליבו את הידיים.‬
‫פנימה, והחוצה.‬
‫יופי! פנימה, והחוצה.‬
‫ידיים על המותניים. מצד לצד.‬
‫ידיים למעלה.‬
‫…בריכת אינסוף ענקית.‬ ‫-כן.‬
‫אבל הם לא יכולים לעשות הכול.‬ ‫נחזור, נארוז, ו…‬
‫היי, ניקולאי.‬ ‫-היי.‬
‫אז גם אם זאת לא הייתה התוכנית…‬
‫מה עוד אפשר לרצות חוץ מלשבת ליד הבריכה?‬
‫אני ממש ממליץ.‬
‫היית באסיפת ההורים ביום שישי?‬
‫לא, אשתי הייתה.‬
‫דווקא רציתי לדבר איתך‬ ‫על משהו חשוב בקשר לתרבות בכיתה.‬
‫תסלחו לי, בבקשה.‬
‫זאת הייתה הפעם האחרונה. הבנת?‬
‫אני נשוי.‬
‫ואל תעקבי אחריי.‬
‫לך תזדיין, ליצן מתנשא!‬
‫אתה יכול לדחוף‬ ‫את האאודי המזדיינת שלך לתחת!‬
‫שלום!‬
‫שלום?‬
‫שלום!‬
‫שלום.‬
‫איך אפשר לדעת אם היא הקורבן הבא?‬
‫התוכנית שלך די מסוכנת.‬
‫אי אפשר לדעת,‬ ‫אבל איתה יש לנו הכי הרבה סיכויים.‬
‫תזכור כמה זמן עבר‬ ‫בין שתי הרציחות הראשונות.‬
‫אסור לבזבז זמן.‬
‫מה אתה מנסה להגיד?‬
‫שיש לי איזה סטוקר קריפי?‬
‫צריך לבדוק מי שלח את התלונה.‬
‫אמרתי לך, אחת מהאמהות בבית הספר.‬ ‫-אנחנו לא חושבים ככה.‬
‫קשה לחיות כששירותי הרווחה תקועים לך בתחת.‬
‫תקשיבי לי.‬
‫אם יש אמת בתלונה הזאת,‬ ‫החיים שלך בסכנה. הבנת?‬
‫אין.‬
‫בסדר.‬
‫אמרת שהייתה לך תחושה שמישהו עוקב אחרייך.‬
‫בקניון.‬ ‫-מתחת לקניון.‬
‫במרתף.‬
‫תספרי לי מה הרגשת.‬
‫כבר סיפרתי לשנייה.‬ ‫-תספרי גם לי.‬
‫שמעתי צעדים. הצעדים עצרו בכל פעם שעצרתי.‬
‫ראית משהו?‬ ‫-לא. כבר אמרתי לך.‬
‫היה חושך.‬ ‫-למה היית במרתף?‬
‫בסדר.‬
‫נו? טיפסנו על העץ הלא נכון?‬
‫יכול להיות שהיא הבאה בתור.‬
‫ברווחה אומרים שהיא אלכוהוליסטית.‬
‫פגישות בבית הספר.‬ ‫המורים טוענים שהיא מזניחה את הבת שלה.‬
‫והיא חושבת שעקבו אחריה בקניון.‬
‫בוס, תסתכל.‬
‫יכול להיות שיש בעיה.‬
‫- האם קריסטינה הארטונג בחיים? -‬
‫נו, באמת.‬
‫נילנדר, מה אתה אומר?‬
‫כמה זמן אתם צריכים?‬
‫בוס, העיתונאים מבקשים תגובה למקרי הרצח.‬
‫מה להגיד להם?‬ ‫-כלום. אל תגיד כלום.‬
‫אפשר לקבל את תשומת לבכם?‬
‫גוסטב?‬
‫אתה בא?‬
‫צריך לקנות קצת ממתקים.‬ ‫-בטח. מה עם אמא?‬
‫בסוף היא לא יכולה להגיע. מצטער. אז…‬
‫רק אנחנו הולכים.‬
‫היי. סליחה על ההפרעה.‬
‫סטין הארטונג?‬ ‫-כן.‬
‫סליחה שבאתי בהפתעה,‬ ‫אבל ניסיתי להתקשר כמה פעמים.‬
‫שמי נילס דווידסן, עיתונאי ב"סיפור רקע".‬ ‫אתה רוצה להגיב?‬
‫להגיב על מה?‬
‫בקשר לשתי הנשים שנרצחו,‬
‫שמענו שמועות על טביעות אצבעות.‬
‫לא שמעתי שום דבר.‬
‫טביעות האצבע של הבת שלך‬ ‫קושרו לשני מקרי הרצח.‬
‫לטענת מקור במשטרה.‬
‫אני לא יודע שום דבר.‬ ‫-זה מעלה את השאלה, האם היא בחיים?‬
‫סטין, תוכל לבוא הערב לאולפן?‬
‫הבן שלי ואני הולכים לקולנוע.‬
‫תלך, בבקשה. שלום.‬ ‫-סטין…‬
‫אבא, מי זה היה?‬
‫אף אחד.‬
‫תביא את הדבק.‬
‫איפה הוא?‬ ‫-איפה שיש לנו דבק, בסדר?‬
‫תביא את הדבק המזדיין!‬
‫אני הולך לוויקטור.‬ ‫-גוסטב.‬
‫גוסטב!‬
‫את יכולה להזיז את השיעורים שלך?‬
‫לכמה זמן את נוסעת?‬ ‫-כבר דיברנו על זה.‬
‫את יכולה לערוך את השולחן?‬
‫לא הגעת לפסטיבל המנורות.‬ ‫-לא.‬
‫למה סבסטיאן לא יכול להיות פה לפעמים?‬
‫יש לנו את סבא.‬
‫ואל תבקשי ממנו‬ ‫לעשות חורים באוזניים. תבקשי ממני.‬
‫שמעת אותי?‬
‫זה רעיון ממש רע.‬
‫התנוך יכול להיקרע…‬ ‫-אבל ציירתי ציורים בשביל סבסטיאן.‬
‫אמרת שהוא אולי יבוא.‬ ‫-כן.‬
‫אבל אנחנו כבר לא ביחד.‬
‫אנחנו חברים טובים, אבל אנחנו לא חבר וחברה.‬
‫אני יודעת, אבל הוא יבוא‬ ‫לישון פה בכל זאת, נכון?‬
‫לא, זה נגמר.‬
‫למה נפרדתם?‬ ‫-זה לא עניינך.‬
‫זה כן ענייני!‬ ‫-לא, זה עניין של מבוגרים.‬
‫עניינים של מבוגרים מזדיינים.‬ ‫-אנחנו לא מדברות ככה!‬
‫איך את יודעת? את אף פעם לא פה.‬
‫את יכולה לפתוח לסבא?‬
‫זה לא הוא, זה מישהו מהעבודה המסריחה שלך.‬
‫היי, רציתי שנעבור על הבסיס‬ ‫לפני שאנחנו יוצאים.‬
‫בטח.‬
‫סליחה, אתן בדיוק אוכלות.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫הצלחת הזאת בשביל סבא שלי.‬ ‫-לי, די.‬
‫אני אעשה סיבוב.‬ ‫-לא, חכה. חכה, חכה.‬
‫תאכלי את הירקות.‬
‫אתה רוצה עוד?‬ ‫-לא, תודה.‬
‫היה טעים מאוד.‬
‫אתה משקר.‬
‫סבא בדרך, תתכונני.‬
‫הוא לא באמת סבא שלי.‬
‫הוא עוזר לאמא שלי, כי אין לה הורים.‬
‫בסדר.‬
‫יש לך שתי עיניים שונות.‬
‫כן, נכון.‬
‫זה תוכון?‬
‫יש לך ילדים?‬
‫לא‬
‫אישה?‬
‫לא.‬
‫גם אתה לא טוב בלהיות עם חברה?‬ ‫-אני כן.‬
‫אבל אשתי מתה.‬
‫איך היא מתה?‬
‫את לא רוצה לדעת.‬ ‫-אני כן.‬
‫היא…‬
‫הייתה שריפה במקום שגרנו בו.‬
‫רק עברנו לשם, ומישהו עשה שם‬ ‫עבודות חשמל לא חוקיות.‬
‫נראה לי…‬
‫לא הייתי בבית. אבל היא הייתה.‬
‫אם הייתה פה שריפה,‬ ‫הייתי בורחת כמה שיותר מהר.‬
‫כן.‬
‫אני מרחמת עליך.‬
‫אולי תלכי לראות טלוויזיה?‬ ‫-בסדר.‬
‫בוא נעבור על התוכנית.‬ ‫-כן, בואי.‬
‫איפה ג'סי גרה?‬
‫כאן.‬
‫איתרנו את המכונית של קויום.‬ ‫רחוב אינגלנד 7. עבור.‬
‫קויום והבת שלה בתנועה רגלית‬ ‫לעבר הבלוק המזרחי. עבור.‬
‫קויום הגיעה לדירה שלה.‬ ‫קומה שישית. הס, עבור.‬
‫…נעלמה בסתיו הקודם.‬
‫המשטרה מצאה טביעות אצבע‬ ‫של קריסטינה הארטונג,‬
‫שמתה, על פי הסברה, בשנה שעברה.‬
‫לא נמסרה מהמשטרה תגובה לשמועות,‬
‫אך נמסר שהתיק פוענח, ושבנוסף לראיות‬
‫יש בידי המשטרה גם הודאה מלאה מלינוס בקר…‬
‫אני במקום.‬ ‫-אנחנו מוכנים בעמדות.‬
‫אם הוא יבוא, נראה אותו.‬
‫לעזאזל.‬
‫מה קרה?‬
‫…קריסטינה. ערב טוב.‬
‫סטין הארטונג בטלוויזיה.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫סטין, טביעת האצבע של קריסטינה‬ ‫התגלתה בשתי חקירות רצח.‬
‫זה ודאי מדהים…‬ ‫-בדיוק שמעתי…‬
‫אתה חושב שקריסטינה בחיים?‬ ‫-כן. אני חושב שזה יכול להיות.‬
‫מדובר ודאי בהלם…‬
‫לכן אני רוצה לפנות לצופים.‬ ‫אם מישהו יודע משהו…‬
‫אם ראיתם משהו שקשור לבת שלנו,‬ ‫צרו קשר עם המשטרה.‬
‫איפה פוגל?‬ ‫-עדיין לא מאוחר מדי.‬
‫אם אתה חטפת את קריסטינה…‬
‫תמצאו אותו עכשיו!‬ ‫-…בבקשה, תחזיר לנו אותה.‬
‫מתי קבעתם את הראיון?‬ ‫-לא קבענו.‬
‫זה לא מגיע לה.‬ ‫-רוזה, יהיו לזה השלכות.‬
‫לקריסטינה מגיע להיות עם החברות שלה.‬
‫ללכת לבית הספר.‬ ‫-ליב כריסטיאנסן.‬
‫מגיע לה להיות עם המשפחה שלה,‬ ‫לחזור לחיים שלה.‬
‫זה שר המשפטים.‬
‫מה היית אומר לקריסטינה‬ ‫אם היא הייתה צופה בנו?‬
‫אנחנו מתגעגעים אלייך.‬
‫לא נפסיק עד שנמצא אותך.‬
‫איפה גוסטב?‬
‫הוא ישן.‬
‫הוא שבור לגמרי.‬
‫לא התכוונתי…‬
‫ברוב הלילות אני לא נרדמת,‬ ‫כי נדמה לי שאני שומעת אותה.‬
‫בכל פעם שאני מסתכלת מהחלון,‬ ‫אני רואה אותה על הנדנדה בחצר.‬
‫אני שומעת את הצחוק שלה במכונית.‬
‫אני מרגישה את הידיים החמות שלה,‬ ‫כמו שהרגשתי אותן‬
‫כשהיא הייתה בבית חולים בגלל התוספתן.‬
‫רוזה.‬
‫לא הייתי עושה את זה…‬
‫אם לא הייתי מאמין בזה בכל לבי.‬
‫אני מרגיש אותה.‬
‫אני בטוח שהיא נמצאת איפשהו.‬
‫מותק.‬
‫את לא מרגישה אותה?‬
‫אין פעילות באזור הכניסה. עבור.‬
‫יש משהו?‬ ‫-מה קורה?‬
‫למה את מכבה את האורות?‬ ‫-"ג'סי" הולכת לישון.‬
‫מה איתכם?‬
‫אין פה כלום.‬
‫אני לא יודעת אם הוא יתקוף הלילה.‬
‫אנחנו ניראה כמו מטומטמים.‬
‫בעיקר את. זה היה רעיון שלך.‬ ‫-כן.‬
‫דרך אגב…‬
‫אני…‬
‫הצטערתי לשמוע על אשתך.‬
‫הבת שלך חכמה, מה?‬ ‫-כן.‬
‫בעיקר בזכות עצמה, ובזכות סבא שלה, כמובן.‬
‫היא אמרה שהוא עוזר לפעמים.‬ ‫-בלשון המעטה.‬
‫זה התחיל כשאקסל ואשתו‬ ‫טיפלו בי לפני המון שנים.‬
‫למה?‬ ‫-היו לי כל מיני בעיות…‬
‫ומאז, הוא היה שם בשבילנו.‬
‫ואבא שלה?‬ ‫-לא שווה אפילו לדבר עליו.‬
‫בגלל זה רציתי לעבור ליחידת הסייבר.‬
‫כדי שיהיה לך יותר זמן?‬ ‫-כן.‬
‫יותר מדי סיוטים ומעט מדי שינה.‬ ‫קשה לסנן הכול.‬
‫כן, אבל זאת גם הסיבה‬ ‫לזה שאת טובה בעבודה שלך.‬
‫אולי.‬
‫הגבר שעישן מתקרב לכניסה. עבור.‬
‫יש לך תיאור? ינסן, עבור.‬
‫לא, הוא לובש קפוצ'ון.‬ ‫גובה בינוני, רזה. עבור.‬
‫הס, מה קורה?‬
‫מישהו התגנב מהכניסה. לכי למכשיר הקשר.‬
‫בראבו, תעדכן אם הוא חמוש. ינסן, עבור.‬
‫קומה רביעית. בראבו, עבור.‬
‫קומה חמישית. בראבו, עבור.‬
‫תולין, הוא בקומה שלך. עבור.‬
‫הוא עבר את הדירה. הס, עבור.‬
‫הוא מסתובב. בראבו, תתכוננו. הס, עבור.‬
‫בראבו, עכשיו.‬
‫אל תזוז!‬ ‫-מה נדמה לכם שאתם עושים? תעזבו אותי?‬
‫לא עשיתי כלום! לא עשיתי…‬
‫ניקולאי מילר. מנטוביי 76.‬
‫מה אתה רוצה?‬ ‫-רציתי לדבר עם ג'סי.‬
‫על מה רצית לדבר איתה?‬
‫היא שלחה לי הודעה.‬ ‫-הודעה?‬
‫ססמה?‬
‫הססמה לטלפון שלך!‬ ‫-2003.‬
‫מה קורה פה?‬
‫"בוא אליי עכשיו,‬ ‫או שאני אשלח את התמונות לאשתך."‬
‫היא סוחטת אותי. רציתי להפחיד אותה.‬
‫סתום את הפה.‬
‫מי צילם אותם?‬
‫ההודעה נשלחה ממספר חסוי.‬
‫לפני חצי שעה.‬
‫מי נמצא עם ג'סי?‬ ‫-ריקס. הם בבקתה שהיא שואלת לפעמים.‬
‫מה קורה?‬
‫נוכל ללכת הביתה עוד מעט?‬
‫לא.‬
‫לכי לישון קצת.‬
‫איפה השוטר השני?‬ ‫-הלך להביא פיצה.‬
‫אז בינתיים אתה מבלה קצת בפורנהאב?‬
‫ואם זה מה שעשיתי?‬
‫מה זה?‬
‫תישארי פה.‬
‫שלום?‬
‫איפה אתה?‬
‫יש פה מישהו?‬
‫אוליביה?‬
‫מתוקה?‬
‫- תולין -‬
‫אמא?‬
‫אמא, אני צמאה.‬
‫ג'סי!‬
‫-היי, אוליביה. אל תפחדי.‬
‫אני מארק. אני שוטר.‬
‫את יודעת איפה אמא שלך?‬ ‫-לא.‬
‫ינסן?‬
‫ריקס.‬
‫אוי, נו, באמת!‬
‫אמבולנס! עכשיו!‬
‫ג'סי!‬
‫הס.‬
‫אני אקרא לכולם.‬
‫הס.‬
‫הס!‬
‫ינסן, בואו הנה.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬