Mluvili jste se šéfem vyšetřovatelů?
Ano, našli dalšího kaštánka s Kristininými otisky.
Nedává to smysl.
Proč tam toho kaštánka nechá…
Nevím. Prý je to divná forma obtěžování.
Jak to bere Steen?
Bude v pořádku. Jsme doma sehraní.
Kdyby sis chtěla promluvit…
Jsem tu pro tebe.
To je od tebe milé, Frederiku. Díky.
PÁTRÁNÍ PO KRISTINE HARTUNGOVÉ BYLO UKONČENO
ODKUD BYLA UNESENA?
NA CESTĚ DOMŮ Z TENISOVÉHO TRÉNINGU
Ahoj zlato.
Ahoj.
Měl jsi fajn den?
Celkem jo.
Kde je táta? Už jste večeřeli?
Ne. Celé odpoledne je v kanceláři.
Asi má nový projekt.
Asi. Řekl mi, že tam nemám chodit.
Steene?
Co to je?
Musím si to znovu projít.
Co když to uvidí Gustav?
Jak ho to ovlivní?
Vím, že pořád piješ.
S pitím jsem přestal.
S tímhle musíš přestat taky.
Kvůli Gustavovi.
A kvůli nám.
Nemůžu své pocit skrývat.
Ale můžeš.
- Dělám to denně. Ty můžeš taky. - Ale nechci.
Je v tom tolik podivností. Ty otisky jsou zvláštní.
- Ten… - Nevyzvedls ji.
- Tak proto. - Ty jsi ji taky nevyzvedla.
- Ani jednou! - Ale slíbil jsi to!
Promiň.
Promiň, zlato.
Jen mi slib, že to sundáš.
SERIÁL NETFLIX
KAŠTÁNEK
Už svítí lampiony?
To si piš. Vypadá to tu jako čínský lampionový průvod.
- Bezva. - Kéž bys tu byla.
- Já vím. - Je to škoda.
To je.
Je tam s tebou?
Jo, ale nemá náladu s tebou mluvit.
Dobře, ale řekl bys jí…
Chce si nechat propíchnout uši.
- Ne, samozřejmě, že nemůže! - Už musím jít, pa!
- Nahlásili jsme, že je na útěku. - Dobře.
Mohl by on být vrah?
Ne, má alibi na dobu smrti Anne Sejer-Lassenové, ale…
Pojď se mnou.
Prověřovali jsme anonym, že toho kluka zanedbávali.
Našli jsme skrytou místnost, postavenou Haugem.
A taky jeho notebook, který teď zkoumáme.
- Dobrý? - Jo, dobrý. Díky.
Místnost i poklop jsou zvukotěsné.
Je vestavěná pod podlahou. Nikdy jsem nic takového neviděl.
Poslal jsem vzorky vláken do laborky.
Sejmeme otisky, abychom určili, kdo tady dole byl.
Thulinová. Mám přístup do notebooku.
Složky jsou pojmenované podle měsíců.
Magnusi?
Jsi připravený?
Tohle bude zábava, slibuju.
Nechceš mámu naštvat, že ne?
Hodnej kluk. Sundej si to tílko, jo?
Dobře. Vedeš si skvěle.
Jsi hodný kluk.
Hodný kluk, Magnusi.
A taky krásný.
Miluju tě, Magnusi.
Člověk by spíš zabil toho otčíma.
Ne jeho mámu.
Máma zjistila, že něco není v pořádku. Proto vyměnila zámky.
Když nějaký anonym nahlásil a zabil Lauru Kjærovou,
protože věřil, že je špatná matka…
proč zabil Sejer-Lassenovou?
Možná že i ji vrah považoval za špatnou matku.
Ale proč? Balila se a chystala se opustit manžela.
Ano?
Krev, kterou jsme našli mezi prkny u Sejer-Lassenových
- patřila dceři? - Ano.
Taky jsme našli krev její sestry v koupelně a zimní zahradě.
Všechno máš ve zprávě. Proč?
Ty holky jsou až podezřele náchylné k nehodám.
- Ne, nemyslím… - Díky, musím jít.
Potřebujeme lékařské záznamy sester Sejer-Lassenových.
Nemocnice v Gentofte, zlomená klíční kost.
Zlomený nos.
Nedívejte se na mě. Koukejte na fotky.
A tady, z pohotovosti nemocnice v Kodani, když jste žili tam.
- Spadla ze schodů? - Ano.
- To jsem nebyl já. Byla to nehoda. - Víme, co jste dělal svým dětem.
Otázka je, kdo další to věděl taky.
Prokuratura vás obviní z násilí na dětech.
Možná už holky nikdy neuvidíte, rozumíte?
Miluju své děti.
Opravdu.
Kdo to věděl?
Vaše žena?
Nebo aspoň začala něco tušit.
Po tom udání jsem si vyhledal odbornou pomoc.
Po jakém udání?
Na sociálce.
Přišla za námi sociální pracovnice. Můj právník to vyřešil.
- Tím to skončilo. - Místní úřad v Gentofte?
Ne, z Kodaně.
Než jsme se přestěhovali.
Ptal jsem se na udání, ale sociálka řekla, že není.
Kdo to nahlásil?
Nevím. Bylo to anonym.
Ano.
Tak jo. Ne.
To je na prd. Tak teda dík, no.
Co říkali?
Sociálka nám může pomoct až zítra.
- A chtějí vidět povolení. - Zařídím ho.
- Co to auto? - Jo, můžeš si ho půjčit.
Díky za záchranu.
Ahoj.
- Napadlo mě se stavit. - Aha.
Už končíš?
- Ano. - Zdravím.
- Ahoj. - Sebastian.
To je Hess. Je to…
můj parťák.
Dáš mi ty klíče?
Jasně.
- Kde je Le? - Spí u Aksela.
Škoda. Těšil jsem se na ni.
- Ano? - Ale má to i své výhody.
Máme víc času na sebe.
- Minule jsi odešla. - Ano, promiň.
Víš co? Jsem unavená. Nemám náladu na…
Nemusíme nic dělat.
Můžeme tu sedět v klidu a potichu se sklenkou vína.
Mám sen, že bychom si o víkendu udělali výlet.
Ne, díky. Já nikam nechci.
Víš, co vyžaduje moje práce, ne?
- Ne. Nesmíš mi to přece říkat. - Co po mně chceš?
Co tím myslíš?
Sníš o tom mít tu zubní kartáček nebo že mě představíš mámě?
Myslíš, že tohle chci?
Je přirozené snít o bydlení s přítelkyní
a mít s ní vlastní děti.
Samozřejmě. To chápu.
Nemůžu ti dát, co chceš.
Nemůžeš, nebo nechceš?
Co se to sakra děje?
Je to ten otrapa v autě?
Tak co teda?
Můžeš odejít, prosím?
Vážně? Jediné, co dělám, je, že nechávám tvou práci diktovat
kdy, kde a jak se potkáme.
Víš co? Jsi chladná mrcha.
Chceš zůstat sama.
Nemohl jsem to vzít.
- Chtěl ses přece vrátit, ne? - Chci.
- Proč… - Teď je to trochu složité.
Čím déle budeš čekat, tím složitější to bude.
- Zítra zavolám Freimannovi. - To bys měl.
Tady jste!
Moc pracujete.
Tohle je Rizwan, ten makléř, o kterém jsem vám říkal.
Ahoj.
Chtěl jsem, aby se podíval do bytu a udělal vám dobrou cenu.
- Jasně. - Přemýšlejte o tom.
Nabízí deset procent navíc.
Tak zatím.
Mimochodem, hodil jsem vám do bytu brusku.
Díky.
STŘEDA, 14. ŘÍJNA
Vraždy 37leté zubní sestry Laury Kjærové z Husumu
a 36leté Anne Sejer-Lassenové z Klampenborgu,
vyvolaly zvěsti o možném spojení mezi případy.
K vraždám došlo pár dní po sobě
a anonymní zdroje tvrdí, že vraždy nesou jisté podobnosti.
- Policie nemá… - Připravená?
- …stejného vraha. - Ano.
Kam jdeme?
Bukke dokončuje poslední dodatky v zasedací místnosti.
Konečně ustoupil.
Bezva. Jděte napřed. Musím si promluvit s Liv.
Volal znovu ten hlavní vyšetřovatel?
Ne. Ale vím, že policie kontaktovala sociálku.
Proč?
To nevím.
Ráno jsem požádala místní úřad o statistiku.
Celé oddělení mělo frmol kvůli povolení.
- Povolení? - Ano.
- Ahoj. Ahoj, Liv. - Ahoj.
- Máš chvilku? - Jo. Hned jsem u tebe.
- Mám dost práce. - Jo. To chápu.
Nechala jsi klíče na kuchyňské lince.
Díky.
- Steene… - Přemýšlel jsem.
Co jsi řekla včera. O Gustavovi.
Asi máš pravdu.
Musíme ho chránit.
Takže přestanu…
Jdeme pak do kina.
- Ale! To zní hezky. - Ano.
Kéž bych mohla jít s vámi.
Víš co?
Můžu přeložit schůzky.
Podívám se. Můžeme si předtím zajít na burgery?
- Roso? - Ano.
Dej vědět, jestli to stihneš.
Jasně.
Zavolám ti.
Zatím ahoj.
Když jsme spolu včera mluvili, nefungoval systém, takže…
Říkal jste, že žádná zpráva o Sejer-Lassenových dívkách není.
- Slyšel jste špatně. - Bylo to takhle.
Viděl jste složku z nemocnice, když jste zadal číslo pojištěnce.
Na případ jste zapomněli. Vy jste zpanikařil, protože máma je mrtvá.
Udělal jste chybu.
Mrzí mě, jestli jsme zbrzdili vyšetřování.
Ale ujišťuji vás, že naši sociální pracovníci dávají složku pilně dohromady.
Ano. A navštívili jsme rodinu.
Neomlouvejte se mě, omluvte se těm bitým holčičkám.
- A zneužívanému chlapci. - Můžeš?
Jo. Tohle je zbytečné.
Porovnala jsem ty dvě zprávy.
Tu proti Lauře Kjærové s tou proti Sejer-Lassenovi.
SOBECKÁ DĚVKA
„Sobecká děvka. Měla by se starat líp.“
- Stejný jazyk. - Přesně tak.
Pokud vrah poslal dvě udání proti ženám, které pak byly zabity,
možná už nahlásil svou další oběť.
Hele, vy dva.
Potřebujeme anonymní zprávy o zanedbávání a zneužívání dětí za poslední rok.
Jen ty, které jste neprověřoval.
- Tak honem! - Jistě.
Co…
- Co to je? - Zprávy, které jsme žádali.
Potřebujeme víc lidí, abychom to zvládli rychle.
Thomsene, seženeš je?
Dejte mi vědět, co najdete.
Musím znovu mluvit s Hartungovou.
Proč? Máte něco nového?
Ne, ale vrah bude pravděpodobně stát za těmi anonymními udáními.
Zabil dvě ženy za to, že byly nezodpovědné matky
a na místech činu nechal otisky Kristine Hartungové.
Je to přímý signál ministryni.
- Myslím, že nic jiného neví. - Musíme si být jistí.
Něco vám povím.
Tři měsíce jsem žil v jejich obýváku.
Viděl jsem, jak rodiče každý den upadají do většího zoufalství.
- Znovu je tím tahat nechci. - Ne.
Ale nebylo by hezké, kdybyste se mýlil? Co?
Nemýlím se, Hessi.
POČŮRÁVÁ SE, KDYŽ ŘEKNE NĚCO JAKO…
…VIDĚL JSEM TU MRCHU, JAK S NÍM NA HŘIŠTI TŘÁSLA.
…O SVOJE DĚTI SE NESTARAJÍ.
Jak daleko ses dostal?
Nikdo nepoužívá frázi „sobecká děvka“
nebo „měla by se starat líp“, jako ta ostatní udání.
Proč jsi vybral tyhle? Můžu?
Jasně.
Úřady nenašly nic na Kjærovou ani Sejer-Lassenovou,
ale dětem bylo ublíženo, tak jsem hledal případy, kde chybovaly.
Vybral jsem pět podobných spisů.
Rodiny jsou hodně nefunkční.
To je pořád dost na vodě.
Nedává to smysl.
Proč je prostě nezabil?
Proč se obtěžoval s udáním?
Možná dal úřadům poslední možnost zasáhnout,
ale nestalo se to.
Co když změnil styl psaní?
Kdybys byla vrah a napsala první dvě udání
a věděla, že policie hledá třetí…
- Jak bys ho napsala? - Obě udání jsou psaná jednoduchou formou.
Jestli předpokládáme, že nás vrah chce zmást,
tak alespoň dvě z nich vyčuhují.
Jsou dobře napsané, bez pravopisných chyb a překlepů.
Které je nejlepší?
Jessie Kviumové.
„Jessie Kviumová, 24 let, svobodná matka. Dcera Olivie, šest let.
Žádný kontakt s otcem.“
Podle udání je často opilá, i když je s dcerou.
Sousedé si často stěžují na návštěvy a hlasitou hudbu až do noci.
Ohnout a vypnout…
A ohnout a zkřížit ruce!
Dovnitř a ven.
To je skvělé! Dovnitř a ven.
Ruce v bok a kýveme se do stran.
Ruce nahoru!
- …velký bazén. - Ano.
Ale nešlo s tím nic dělat. Vrátili jsme se a sbalili…
- Ahoj, Nikolaji. - Ahoj.
I když to nebylo v plánu…
Tak co jiného dělat, než sedět u bazénu?
Vřele to doporučuju.
Byl jsi v pátek na třídních schůzkách?
Ne, šla tam manželka.
Vlastně jsem s tebou chtěla mluvit o něčem třídě. Je to důležité.
Omluvíte nás?
To bylo naposled. Jasný?
Jsem ženatej.
A už za mnou nechoď.
Vyliž si prdel, ty šašku!
To svoje Audi si strč víš kam!
Hej, dveře!
Haló?
Jak víme, že bude další obětí?
Váš plán zní dost riskantně.
Nevíme, ale je to náš nejlepší tip.
Když uvážíme dobu mezi prvními dvěma vraždami,
není čas nazbyt.
Co se mi tu snažíte říct?
Že tam venku je děsivej stalker?
Musíme zjistit, kdo poslal to udání.
- Už jsem řekla, že je to máma spolužáka. - To si nemyslíme.
Je dost těžký, když vás špiclujou úřady.
Poslouchejte.
Jestli je to pravda, váš život je v nebezpečí. Rozumíte?
Není.
Dobrá.
Říkala jste, že vás někdo sledoval.
- V obchoďáku. - Dole.
V podzemí.
Jaké to bylo?
- Řekla jsem to už tý ženský. - Řekněte to mně.
Slyšela jsem kroky. Přestaly, když jsem se zastavila.
- Viděla jste někoho? - Ne. To už jsem řekla.
- Byla tam tma. - Co jste dělala v podzemí?
Tak jo.
Tak co? Pláčeme na špatným hrobě?
Myslím, že je na řadě.
Podle sociálky je to alkoholička.
Mluvil jsem se školou. Podle učitelů dceru zanedbává.
A věří, že ji v obchoďáku někdo sledoval.
Šéfe, podívejte se.
Možná máme problém.
JE KRISTINE HARTUNGOVÁ STÁLE NAŽIVU?
Do hajzlu!
Nylandere, co myslíš ty?
Kolik času potřebujete?
Šéfe, novináři žádají o vyjádření k vraždám.
- Co jim mám říct? - „Bez komentáře.“
Věnujte mi pozornost!
Gustave?
Tak jdeš?
- Musíme koupit bonbóny. - Jasně. A co máma?
Nakonec to nestihne, promiň. Takže…
Jdeme sami.
Promiňte, že vás ruším.
- Steen Hartung? - Ano.
Promiňte, že jsem přišel, ale pokoušel jsem se volat.
Jsem Niels Davlsen, reportér z Backgroundu. Máte komentář?
K čemu?
V souvislosti s vraždami dvou žen
jsme slyšeli fámy o otiscích prstů.
O tom nic nevím.
Otisky prstů vaší dcery jsou spojeny se dvěma vraždami.
Podle našeho zdroje.
- Nic o tom nevím. - Třeba ještě žije.
Můžete dnes večer přijít do studia?
Jdeme se synem do kina.
- Prosím, odejděte. - Steene…
Kdo to byl?
Tati, kdo to byl?
Nikdo.
Přines lepidlo.
- Kde je? - Tam, kde bývá.
Prostě přines lepidlo!
- Jdu za Victorem. - Gustave!
Gustave!
Dej ty úkoly dolů.
- Jak dlouho budeš pryč? - Už jsem ti to řekla.
Prostřeš stůl?
- Nebylas na festivalu lampionů. - Ne.
Proč tu nemůže být občas Sebastian?
Máme dědu.
A neptej se ho na propíchnutí uší. Ptej se mě.
Posloucháš mě?
Je to hloupý nápad.
- Můžeš si protrhnout lalůček… - Ale já Sebastianovi něco nakreslila.
- Říkalas, že přijde. - Jo.
Už spolu nejsme.
Jsme dobří přátelé, ale nechodíme spolu.
Já vím, ale pořád tu může přespat, ne?
Ne, nemůže. Je konec.
- Proč jste se rozešli? - Do toho ti nic není.
- Ale je! - Ne, tohle je věc mezi dospělými.
- Zasraný dospělí! - Takhle tu nemluvíme!
Jak to víš? Nikdy tu nejsi.
Mohla bys jít otevřít dědovi?
Není to on. Jen někdo z tvý blbý práce.
Chtěl jsem si to projít, než pojedeme.
Jasně.
- Vy večeříte. - To je v pořádku.
- To je místo pro dědu. - Le, přestaň.
- Půjdu se projít. - Ne, počkej!
Sněz si zeleninu.
- Dáš si ještě? - Ne, díky.
Bylo to moc dobré.
Kecáš.
Děda tu bude brzo, tak se připrav.
Není to můj pravý děda.
Pomáhá mámě, protože nemá rodiče.
Aha.
Máš dvě různé oči.
Ano, mám.
To je andulka?
Máš děti?
Ne.
Ženu?
Ne.
- A holku si taky neudržíš, co? - Tak to není.
Ale moje žena umřela.
Jak umřela?
- To nechceš slyšet. - Chci.
Ona…
Byla…
Tam, kde jsme bydleli, hořelo.
Právě jsme se nastěhovali a byla tam vadná elektroinstalace.
Myslím, že…
Nebyl jsem doma, ale ona ano.
Kdyby tu hořelo, co nejrychleji odsud uteču.
Ano.
Je mi tě líto.
- Běž se koukat na televizi. - Dobře.
- Projdeme si plán. - Jo, jasně.
Kde Jessie bydlí?
Tady.
Máme auto Kviumové. Ulice Englansvej 7. Přepínám.
Kviumová s dcerou jdou k číslu 18 pěšky. Přepínám.
Kviumová jde do svého bytu. Šesté patro. Hess, přepínám.
…zmizela loni na podzim.
Policie našla otisky Kristiny,
která je od loňska prohlášena za mrtvou.
Policie odmítla spekulace komentovat
a uvedla, že případ byl vyřešen a že kromě důkazů
mají také plné doznání od Linuse Bekkera…
- Jsem na místě. - Jsme připraveni.
Jestli se objeví, uvidíme ho.
Zatraceně.
Co je?
…vítám vás.
- Steen je v televizi. - Dobrý večer.
Dvě vraždy, kde se objevily Kristininy otisky.
- To musí být zdrcující… - Slyšela jsem…
- Myslíte, že je Kristine naživu? - Ano. Myslím, že ano.
Musí to být velký šok…
Proto chci apelovat na veřejnost. Jestli někdo něco ví…
Pokud jste viděli něco ohledně naší dcery, obraťte se na policii.
- Kde je Vogel? - Ještě není pozdě.
Kdo ji unesl…
- Najděte ho! - Prosím… přiveďte ji zpět k nám.
Kdy jste to domluvili?
My ne.
- Nezaslouží si to. - Roso, to bude mít následky.
Kristine si zaslouží být s přáteli.
- Chodit do školy. - Haló?
Zaslouží si být s rodinou a vrátit se do života.
Volá ministr spravedlnosti.
Co vzkážete Kristine, jestli se dívá?
Chybíš nám.
Nevzdáme to, dokud tě nenajdeme.
Kde je Gustav?
Spí.
Je úplně zlomený.
Nechtěl jsem…
Většinu nocí nemůžu spát, protože se mi zdá, že ji slyším.
Pokaždé, když se podívám z okna, vidím ji na houpačce.
V autě slyším její smích.
Cítím její teplé ruce v mých, když byla v nemocnici se slepým střevem.
Roso.
Neudělal bych to…
kdybych tomu nevěřil celým svým srdcem.
Cítím ji.
Vím, že je tam venku.
Zlato.
Cítíš ji taky?
U vchodu nic. Přepínám.
- Něco? - Jak je?
- Proč zhasínáš? - „Jessie“ jde spát.
A co vy?
Všude klid.
Nevíme, jestli udeří dneska.
Budeme vypadat jako hlupáci.
Hlavně ty. Byl to tvůj nápad.
To jo.
Mimochodem…
Já…
Je mi líto tvojí ženy.
- Tvoje dcera je bystrá, co? - Jo.
Je to hlavně její zásluhou. A dědy samozřejmě.
- Říkala, že ti děda občas pomáhá. - To je slabé slovo.
Začalo to, když se mě Aksel a jeho žena před lety ujali.
- Jak to? - Nebyla jsem na dobrých místech…
Od té doby je tu pro nás obě.
- A její táta? - Nestojí za zmínku.
Proto chci přeložit k NC3.
- Abys měla víc času? - Jo.
Příliš mnoho nočních můr a málo spánku. Je těžké to odfiltrovat.
Jo, ale to je taky důvod, proč jsi ve své práci tak dobrá.
Možná.
Muž s cigaretou se blíží ke vchodu. Přepínám.
Máš popis? Jansen, přepínám.
Ne, má kapuci. Středně vysoký, štíhlý. Přepínám.
Co se děje?
Někdo se vplížil dovnitř. Vem si vysílačku.
Bravo, potvrďte, zda je ozbrojený. Přepínám.
Čtvrté patro. Bravo, přepínám.
Páté patro. Bravo, přepínám.
Thulinová, je u tebe v patře. Přepínám.
Prochází kolem bytu. Přepínám.
Otáčí se. Bravo, připrav se. Hess, přepínám.
Bravo, zelená!
- Nehýbej se! - Co to sakra děláte? Pusťte mě!
Nic jsem neudělal! Nic…
Nikolaj Møller, Mantuavej 76.
- Co tu děláte? - Chtěl jsem s ní mluvit!
O čem?
- Napsala mi. - Zprávu?
PIN?
- PIN k mobilu! - 2003.
Co se sakra děje?
„Přijď ke mně, nebo to pošlu tvé ženě.“
Vydírá mě. Chtěl jsem ji vyděsit.
Ticho!
Kdo je natáčel?
Zpráva přišla z blokovaného čísla.
Před půl hodinou.
- Kdo je s Jessie? - Ricks. V chatě, co si Jessie pronajímá.
Tak co je?
Můžeme už jít domů?
Ne.
Vyspěte se.
- Kde je ten druhý polda? - Jel pro pizzu.
A vy mezitím sledujete porno?
A co když jo?
Co to sakra…
Zůstaňte tady.
Haló?
Kde jste?
Je tam někdo?
Olivie?
Zlatíčko?
THULINOVÁ
Mami?
Mami, mám žízeň.
Jessie!
Ahoj, Olivie. Neboj se, neboj!
Jsem Mark. Jsem policista.
- Víš, kde je máma? - Ne.
Jansene?
Ricksi!
Bože, to ne!
Sanitku! Hned!
Jessie!
Hessi.
Dojdu pro ostatní.
Hessi?
Jansene, tady!
Překlad titulků: Lucie Mandziuková