‫מריוס, כמה אנשים התקשרו‬ ‫ודיווחו שהפרות של אורום שוב ברחו.‬
‫התקשרת אליו? עבור.‬
‫אין תשובה.‬
‫אני אודיע לאשתך שאתה מתעכב. עבור.‬
‫אני אעבור בחווה של אורום.‬ ‫בסדר, ייטה. רות, סוף.‬
‫- ממרח כבד‬ ‫גבינה -‬
‫- משטרה -‬
‫- האי מון, 1987 -‬
‫אורום?‬
‫אורום? הפרות שלך שוב ברחו.‬
‫אורום?‬
‫היי. שקט. שקט!‬
‫אורום?‬
‫שלום?‬
‫לעזאזל. איזה חרא.‬
‫זה מריוס, השוטר.‬
‫שלום.‬
‫היי. היי!‬
‫היי…‬
‫היי.‬
‫משטרת מון, מדברת ייטה.‬
‫זה אני. תשלחי אמבולנס לחווה של אורום.‬
‫מה קרה?‬ ‫-יש פה שלוש גופות.‬
‫וילד אחד, פצוע קשה אבל עדיין נושם.‬
‫הילד הגדול?‬ ‫-לא, לא הוא.‬
‫הילד הקטן. אחד משני ילדי האומנה.‬
‫ואיפה ילדת האומנה השנייה?‬
‫תשלחי את כולם, דחוף.‬ ‫ותתחילו לחפש את אורום.‬
‫העיקר שתצא מהבית.‬
‫משטרה!‬
‫שלום?‬
‫הנה… שקט. הכול בסדר.‬
‫כן, הנה.‬
‫אל תפחדי. אני שוטר.‬
‫שמי מריוס. באתי לעזור לך.‬
‫את אסטריד, נכון?‬
‫כן. את גרה פה למטה?‬
‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- קופנהגן, היום -‬
‫- יום שלישי, 6 באוקטובר -‬
‫אתה צריך ללכת עכשיו.‬ ‫-כן, בסדר.‬
‫היי.‬ ‫-להתראות.‬
‫מה את רוצה בשני?‬ ‫-שוקולד.‬
‫הסכמנו שנאכל אוכל יותר בריא, לא?‬
‫נתחיל מחר.‬
‫התארגנת לבית הספר?‬ ‫-כן.‬
‫אל תשכחי את הבצל הפריך.‬
‫קדימה, לי. תתארגני.‬
‫המורים מתעצבנים כשאנחנו מאחרות.‬
‫אני צריכה להגיש היום את אילן היוחסין.‬ ‫-את בטוחה?‬
‫לא עזרת לי.‬ ‫-סבא אמר שסיימתם.‬
‫אין לי מספיק עלים.‬
‫היית צריכה לחשוב על זה קודם. בואי.‬
‫ותסתכלי לשני הצדדים כשאת הולכת לצהרון.‬
‫אילן היוחסין שלי משעמם.‬ ‫-לא, הוא מעולה. תפסיקי.‬
‫באילן של חסן יש הרבה יותר תמונות.‬ ‫לי יש רק אותך ואת סבא.‬
‫וסבא הוא אפילו לא הסבא האמיתי שלי.‬ ‫-חמש, אם את סופרת את ארנבי וציפורי.‬
‫אחרים לא שמו חיות בשלהם.‬ ‫-לא, כי אין להם מזל כמו לך.‬
‫מה עם סבסטיאן?‬
‫מה איתו?‬
‫אני יודעת שאתם ישנים ביחד,‬ ‫גם אם נדמה לך שאני לא יודעת.‬
‫כן, אבל אנחנו לא חבר וחברה.‬
‫בסדר, אז נזמין אותו לארוחת ערב היום,‬ ‫אם את רוצה.‬
‫אז אני יכולה להוסיף אותו לאילן שלי?‬ ‫-לא.‬
‫טוב, תזדרזי. סבא יאסוף אותך.‬
‫בקרוב אני אאסוף אותך בכל יום.‬
‫בסדר. ביי!‬ ‫-ביי!‬
‫היום הוא יום שלישי הראשון באוקטובר,‬ ‫כלומר היום בו נפתח מושב הפרלמנט.‬
‫אך היום לא נתמקד במלכה או בראשת הממשלה,‬
‫אלא בשרה לשירותים חברתיים, רוזה הארטונג.‬
‫היא תחזור לפרלמנט‬ ‫לראשונה מאז שבתה נרצחה, בשנה שעברה.‬
‫דנמרק כולה עקבה אחרי המקרה, שהוביל לרפורמה‬
‫בנושא הביטחון האישי‬ ‫ובנושא מאסרי העולם.‬
‫מטומטם.‬
‫…היה עבר פלילי.‬
‫יש לי פגישה עם נילנדר.‬ ‫-הוא כבר בפגישה.‬
‫לא יכול להיות! הוא ביטל כבר פעמיים.‬
‫מצטער, אין לי מה לעשות.‬
‫אבל…‬
‫נילנדר!‬ ‫-הבטיחו לנו תוספת משאבים.‬
‫בדיוק קיבלנו מישהו.‬ ‫-הבחור שלא רצו ביורופול?‬
‫יש לך רגע?‬ ‫-לא עכשיו.‬
‫זה בסדר, סיימנו.‬ ‫-לא, אנחנו…‬
‫כשפענחנו את המקרה של הארטונג,‬ ‫קיבלנו הבטחה לתוספת משאבים.‬
‫אם הכסף יגיע למקום אחר,‬ ‫מפקד המשטרה יקרא על זה!‬
‫תגידי לו את זה.‬ ‫-נדבר על זה בפעם אחרת. שוב.‬
‫בוקר טוב.‬
‫לא משנה מה את רוצה,‬ ‫זה יצטרך לחכות לשבוע הבא.‬
‫החלטתי להגיש מועמדות למרכז הסייבר.‬
‫למה עשית את זה?‬
‫הם פרסמו משרה שאני רוצה לנסות להתקבל אליה.‬
‫זה קשור לשעות שלך?‬ ‫-לא.‬
‫אפשר לדבר על זה. או שזה משהו אחר?‬
‫כן?‬ ‫-לא, לא.‬
‫את חוקרת מצוינת. אני רוצה אותך ביחידה שלי.‬
‫תמיד תוכלי להצטרף לחנונים בעתיד,‬ ‫ולהשתעמם משמונה עד ארבע.‬
‫כבר החלטתי.‬
‫אני ממש אשמח אם תיתן לי המלצה.‬
‫נצטרך לבדוק… אני לא יכול עכשיו.‬
‫בינתיים, קחי את התיק הזה. אישה מתה בהוסום.‬
‫קחי את הבחור ההוא, הס.‬ ‫-הס?‬
‫הבחור שיורופול החזירו אלינו‬ ‫עד שהם יחליטו אם לפטר אותו.‬
‫קדימה, לכי. גנץ מחכה. הוא ביקש אותך.‬
‫קדימה.‬
‫סייבר? אלוהים אדירים, תולין.‬
‫בבניין הפרלמנט, הדגלים כבר מונפים.‬
‫הפתיחה המחודשת של הפרלמנט‬
‫ביום שלישי הראשון של אוקטובר‬ ‫היא תמיד אירוע חגיגי.‬
‫בקרוב, על המדרגות שמאחוריי‬ ‫יצטופפו כתבים וצלמים,‬
‫כאשר השרים וחברי הפרלמנט יגיעו הנה.‬
‫אך היום הזה שונה מימים רגילים.‬
‫היום, כולם מחכים לראות אישה אחת.‬
‫אני מדבר, כמובן,‬ ‫על השרה לשירותים חברתיים, רוזה הארטונג.‬
‫רוזה הארטונג חוזרת לתפקידה כשרה,‬
‫אחרי שבתה בת ה-12 נחטפה ונרצחה‬
‫לפני קרוב לשנה.‬
‫פוגל מדבר.‬
‫היי, זאת ליב. הכול מוכן לקראת ההגעה שלה.‬
‫וידאתי שיש מספיק מהקפה שהיא אוהבת.‬
‫נשמע מעולה, ליב.‬
‫מתי אתה חושב שתגיעו?‬ ‫-אני אתקשר מהמכונית.‬
‫עוד לא יצאתם?‬ ‫-לא, אבל הכול בסדר.‬
‫זה פשוט ייקח קצת זמן.‬ ‫-השרה בסדר?‬
‫רוזה? מותק?‬
‫הם פה. הם מחכים לך.‬
‫רוזה?‬
‫אכלת?‬ ‫-כן.‬
‫ואתה מוכן?‬
‫נצא ברגע שאמא תלך.‬
‫אני ארכב על האופניים.‬
‫לא, אני אקפיץ אותך.‬
‫אבל כולם באים על אופניים.‬
‫אנחנו נקפיד על השגרה הרגילה. איפה אמא?‬
‫לא יודע.‬
‫רוזה?‬
‫המכונית בחוץ. פוגל פה.‬
‫אני כבר לא זוכרת את הריח שלה. הוא נעלם.‬
‫מותק.‬
‫סטין, אני לא יודעת אם אני…‬
‫את יכולה.‬
‫היא הייתה מתגאה בך.‬
‫את יודעת?‬
‫נו, כבר!‬
‫מתי אתה מסיים היום?‬ ‫-אני אאסוף את גוסטב.‬
‫יום אחרי יום.‬ ‫-בדיוק.‬
‫יום אחרי יום.‬
‫היי.‬ ‫-תגידי שלום לנהג החדש.‬
‫בטח.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אני רוזה.‬ ‫-יקוב רסולי. בבקשה.‬
‫אבא, בוא כבר!‬
‫כמה זמן תהיה פה?‬
‫כמה ימים, כנראה.‬
‫בסדר. אתה קבוע בהאג?‬ ‫-לא, עברתי ממקום למקום.‬
‫אני חבר בכוח משימה‬ ‫באמסטרדם, ליסבון, מרסיי,‬
‫פריז, בודפשט, פה ושם.‬
‫כמה זמן היית מוצב שם?‬ ‫-חמש שנים.‬
‫חמש שנים?‬ ‫-אני רק לוקח את זה…‬
‫רוב קציני הקישור מוצבים לשנתיים, נכון?‬
‫כן? בסדר.‬
‫זה בסדר מבחינתך שאלך מתישהו?‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-אני צריך לארגן את הדירה שלי.‬
‫בטח, לך על זה.‬
‫את יכולה לעצור פה? אני רוצה לשתות קפה.‬
‫בסדר, אני אשתה בדרך חזרה.‬ ‫-כן.‬
‫אני רק מתקשר לשותף שלי.‬
‫היי, פרנסואה. זה מארק.‬
‫זה המספר החדש שלי.‬
‫הקורבן היא לאורה קר, בת 37.‬
‫היא סייעת במרפאת שיניים במרכז קופנהגן.‬
‫נראה שהיא הלכה לישון, והופתעה.‬
‫המנעול בדלת המרתף נפרץ.‬
‫הבן שלה, הוא בן עשר, ישן למעלה,‬ ‫והתעורר בבית ריק.‬
‫הוא התלבש, הכין לעצמו ארוחת בוקר,‬ ‫וחיכה לאמא שלו.‬
‫כשהיא לא באה, הוא הלך לשכנה.‬
‫השכנה נכנסה לבית, שהיה ריק.‬
‫היא שמעה כלב נובח בגינת המשחקים,‬ ‫מצאה את הגופה, והתקשרה אלינו.‬
‫השכנה אמרה‬
‫שהקורבן והבן שלה‬ ‫הלכו לגינת המשחקים כמעט כל יום.‬
‫האבא מת מסרטן לפני כמה שנים.‬
‫בתמונות רואים את בן הזוג החדש שלה,‬ ‫האנס הנריק האוגה.‬
‫הוא נמצא ביריד מחשבים ברוסקילד.‬ ‫הודענו לו, והוא בדרך.‬
‫עדים?‬ ‫-עדיין לא, אבל אנחנו עוברים מדלת לדלת.‬
‫ומה עם הילד?‬ ‫-הוא עם השכנה.‬
‫הוא ראה משהו? שמע משהו?‬ ‫-קשה לי להאמין.‬
‫ניסינו לדבר איתו, אבל הוא לא ממש איתנו.‬ ‫הוא לא אמר מילה.‬
‫בדיוק מנסים לאבחן אותו.‬
‫- פגישת אבחון והערכה -‬
‫את רוצה לדבר איתו?‬ ‫-לא. אחר כך. תוודא שהוא בסדר.‬
‫משהו נגנב?‬ ‫-לא עד כמה שידוע לנו.‬
‫היי, גנץ.‬
‫היי.‬ ‫-איך הולך?‬
‫לא משהו. הגשם הרס.‬
‫מה ידוע על שעת המוות?‬
‫הגשם התחיל בסביבות חצות,‬ ‫אז אני מניח שבערך אז.‬
‫אם היו על האדמה טביעות רגליים, הן נמחקו.‬
‫רוצה לראות אותה?‬
‫הנה.‬
‫בבית אין כמעט סימני מאבק,‬ ‫וכפות הרגליים שלה נקיות,‬
‫אז אני חושב שסיממו אותה בתוך הבית,‬ ‫וסחבו אותה הנה.‬
‫לפי הפציעות שלה,‬ ‫היא התעוררה פה וניסתה להגן על עצמה,‬
‫ממש עד רגע הכריתה.‬ ‫-כריתה?‬
‫הנה.‬
‫די יוצא דופן. לכן חשבתי‬ ‫שאת צריכה לחקור את המקרה.‬
‫רכבות המשא נסעו פה כל הלילה,‬
‫והשכנים רחוקים, אז אף אחד לא שמע שום דבר.‬
‫מצאת אותה?‬ ‫-את כף היד? לא, עוד לא.‬
‫אולי זה היה כלב?‬
‫שלקח את כף היד?‬ ‫-סליחה, מי הוא?‬
‫גנץ, זה הס, הוא יהיה פה כמה ימים.‬ ‫גנץ מנהל את מכון הזיהוי הפלילי.‬
‫שלום וברוך הבא.‬ ‫-תודה.‬
‫כן, יכול להיות שזה היה כלב.‬ ‫זה כל מה שיש לנו, מצטער.‬
‫מה זה?‬
‫איש ערמונים.‬
‫אולי נחקור גם אותו?‬
‫תביא אותו, ליתר ביטחון.‬
‫- ממצאים -‬
‫יש לך פגישה עם השרים לארוחת בוקר,‬
‫לפני הטקס בכנסייה והפתיחה הרשמית.‬
‫רוזה?‬
‫אני רוצה לפגוש קודם את ליב וכל השאר.‬
‫נעשה את זה לפני ישיבת הפתיחה.‬
‫ואני יודע שאת רוצה להיפגש עם בוקה.‬
‫יקוב, קח אותנו מאחורה.‬ ‫-לא, זה בסדר. בוא נעצור פה.‬
‫אפשר כבר לגמור עם זה וזהו.‬
‫רוזה, איך זה לחזור?‬
‫את עדיין מקווה למצוא את הבת שלך?‬
‫רוזה, הענישה על פשיעה אלימה‬ ‫צריכה להיות חמורה יותר?‬
‫כידוע לכולכם, השנה האחרונה הייתה קשה.‬
‫משפחתי ואני אסירי תודה על התמיכה שקיבלנו.‬
‫אבל הגיע הזמן לחשוב על העתיד.‬
‫אני שמחה שראשת הממשלה הפגינה את בטחונה בי,‬
‫והרשתה לי לשוב ולהילחם‬ ‫על הדברים שאני מאמינה בהם,‬
‫בתפקידי כשרה לשירותים חברתיים.‬
‫בזה אני אתמקד, ואני מקווה שתכבדו את זה.‬
‫תודה.‬
‫הגענו.‬
‫אם תיתני לי את המעיל שלך,‬ ‫אני אביא לך קפה, ונוכל להתחיל.‬
‫תודה, ליב.‬
‫הפרחים לא מפסיקים להגיע. ראשת הממשלה‬ ‫שלחה ברכה. היא מצפה לך מאוחר יותר.‬
‫כן, יהיה נחמד להתחיל.‬
‫עיצבנו את המשרד מחדש,‬ ‫אבל עוד לא תלינו את התמונות בפינה.‬
‫אני אתלה אותן מתי שתרצי.‬
‫קודם כול צריך לקבוע פגישות לאחרי הצהריים.‬
‫קודם בדקתי, וחשבון האימייל לא עבד.‬
‫הוא עדיין לא עובד.‬ ‫מנכ"ל המשרד עדיין בודק מה קרה.‬
‫למה אנגלס בודק את האימייל שלי?‬
‫אני אתן לו להסביר.‬
‫אני אכין לך קפה.‬
‫ליב, היי, מה קורה פה?‬
‫קיבלת המון אימיילים מקסימים.‬
‫אני לא מבינה‬ ‫למה שמישהו יכתוב את הדברים האחרים.‬
‫איזה דברים?‬
‫לפי מה שהמנכ"ל אמר, היו איומים.‬
‫בקשר לבת שלך.‬
‫תשיג את שמות הילדים שהיו בגינת המשחקים,‬
‫ותבדוק מי מטייל באזור עם כלבים. תודה.‬
‫כן.‬
‫תבדקו את הפחים כשאתם מחפשים את כלי הרצח.‬
‫אני לא יודע מה להגיד.‬
‫אסטרופ, תבדקי את המחשבים,‬ ‫האייפדים והטלפונים שלהם, בבקשה.‬
‫כן.‬
‫…אבל הנוהל לא משתנה.‬
‫אני אהיה פה רק כמה ימים,‬ ‫ואעמיד את הדירה למכירה.‬
‫אני רוצה לחזור כמה שיותר מהר.‬
‫אני אשלח לך הודעה אחר כך.‬
‫סליחה, הייתה לי עוד שיחה.‬
‫אז מה לעשות?‬ ‫-לא יודעת. מה אתה יכול לעשות?‬
‫תנו לי להיכנס, לעזאזל!‬
‫אני צריך לדבר עם מגנוס!‬
‫כמה זמן אתה מכיר את לאורה?‬
‫האנס הנריק?‬
‫מה אתם עושים בחניה?‬
‫מצאו אותה בגינת המשחקים?‬ ‫-נדבר על זה עוד מעט.‬
‫תענה לי. כמה זמן אתה מכיר את לאורה?‬
‫בערך שנה.‬ ‫-כן.‬
‫עברתי לגור איתה בתחילת השנה.‬ ‫-איפה הכרתם?‬
‫באינטרנט.‬
‫ראיתי את הפרופיל שלה, שלחתי לה אימייל, ו…‬
‫מתי ראית אותה לאחרונה?‬
‫אתמול בבוקר.‬ ‫-כן.‬
‫לפני שנסעתי ליריד ברוסקילד.‬ ‫אני יועץ מחשוב.‬
‫דיברתם אתמול במהלך היום?‬
‫אתמול בערב, אחרי הארוחה…‬
‫התקשרתי אליה.‬
‫לא היה שום דבר יוצא דופן.‬ ‫-טוב.‬
‫איך היא מתה?‬
‫למה אתם לא אומרים לי מה קרה?‬
‫על מה דיברתם בטלפון?‬
‫שום דבר, בעצם. אנחנו…‬
‫דיברנו על מגנוס.‬ ‫-למה לא חזרת לישון בבית?‬
‫הייתי אמור להיות שם עד מחר אחרי הצהריים.‬
‫הבוס אמר שצריך להישאר.‬ ‫-אז היו עוד אנשים?‬
‫כן, כולם היו שם.‬ ‫חזרתי למלון בסביבות תשע בערב.‬
‫מישהו ראה אותך במלון?‬
‫אני רוצה לדבר עם מגנוס.‬ ‫-ודאי. בוא נסיים את זה קודם.‬
‫הייתם מאורסים?‬ ‫-כן.‬
‫על איזו יד היא ענדה את הטבעת?‬
‫יד שמאל, נדמה לי.‬ ‫-למה החלפתם מנעולים?‬
‫לא החלפנו אותם.‬ ‫-החלפתם.‬
‫הצילינדרים חדשים, ו…‬
‫יש גם חשבונית של מנעולן במגירה.‬
‫המנעולים הוחלפו‬ ‫אתמול בשלוש וחצי אחרי הצהריים.‬
‫למה לאורה החליפה את המנעולים‬ ‫אתמול אחרי הצהריים?‬
‫מגנוס, הוא…‬
‫הוא איבד את המפתחות שלו הרבה פעמים.‬
‫בודקים עכשיו אם הוא אוטיסט.‬
‫אני רוצה לדבר עם מגנוס עכשיו.‬
‫איפה הוא? אני צריך לראות אותו.‬
‫בבקשה, תרשי לי.‬
‫כן?‬
‫הוא מסתיר משהו.‬ ‫-מי? הס?‬
‫האוגה, בן הזוג של הנרצחת.‬ ‫אי אפשר לאשר את האליבי שלו.‬
‫הוא לא ידע שהנרצחת‬ ‫החליפה את המנעולים שלה לפני שנרצחה.‬
‫בסדר.‬
‫יש לנו מספיק בשביל כתב אישום?‬ ‫-עוד לא.‬
‫אין ראיות, ואני לא בטוחה.‬ ‫-אז תעבדי על זה.‬
‫תתקשרי אליי אחרי הנתיחה.‬ ‫-מה עם ההמלצה שלי?‬
‫נדבר אחר כך!‬
‫תיקחו מבן הזוג דגימה וטביעות אצבעות.‬
‫תבדקו גם את המכונית שלו, בסדר?‬
‫בוא נשיג העתקים של התקשורת בינו לבינה.‬
‫הודעות, אימיילים, לייקים באינסטגרם…‬ ‫-כן, כן.‬
‫את יכולה לפתוח את הדלת?‬
‫וכל מה שיש באתר ההכרויות שהם הכירו בו.‬
‫אין בעיה.‬
‫איזה אתר זה היה?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫אני אעבור אחר כך אצל חוקר מקרי המוות.‬
‫בסדר.‬
‫הוא לא ממש בלחץ, מה?‬
‫מצאתם את כף היד?‬ ‫-לא, למרבה הצער.‬
‫את חושבת שבן הזוג עשה את זה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫נאיה, מתי נלך לרוץ?‬
‫תתקשר אליי כשתשמע משהו.‬
‫האיום התקבל באימייל הרשמי שלך‬ ‫היום, מוקדם בבוקר.‬
‫יידענו את המשטרה, והשקענו את הבוקר…‬
‫אני רוצה לראות אותו.‬
‫את באמת לא חייבת…‬ ‫-תראה לי.‬
‫טוב.‬
‫המשטרה תבדוק את השרתים,‬
‫כדי לנסות לגלות מי שלח אותו, אבל בינתיים…‬
‫לצד התמונות הייתה גם הודעה.‬ ‫"אני מקווה שזה כואב. מגיע לך למות."‬
‫אלה התמונות של קריסטינה מאינסטגרם.‬
‫סגרנו את החשבון שלה מיד אחרי…‬ ‫-כן.‬
‫זה אחד מההיבטים המדאיגים של האיום הזה.‬
‫זה אומר שמי ששלח את האימייל‬ ‫מתעניין בך כבר הרבה זמן.‬
‫כבר קיבלתי מכתבי שנאה.‬ ‫סתם נפש אומללה, זה לא אומר כלום.‬
‫במשטרה חושבים שאת צריכה מאבטחים.‬
‫די עם המאבטחים.‬ ‫אני לא רוצה שגוסטב יפחד שוב.‬
‫הם חושבים שמי ששלח…‬ ‫-תצטרך לטפל בזה.‬
‫אם זה הכול,‬ ‫אני הולכת לפגישה עם ראשת הממשלה.‬
‫ודאי.‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫הגעתם לסטין הארטונג.‬
‫תשאירו שם ומספר, ואחזור אליכם.‬
‫היי, סליחה שלא הגעתי לפגישה.‬ ‫שמעתי משהו על איומים, זה נכון?‬
‫הם השתמשו בתמונות של קריסטינה.‬
‫איזה תמונות?‬ ‫-מהאינסטגרם שלה.‬
‫מה?‬
‫אני אטפל בזה. לכי לפגישה עם ראשת הממשלה.‬
‫רוזה.‬
‫ממש נחמד לראות אותך.‬
‫קריסטינה?‬
‫היי, מתוק.‬
‫נו, איך הלך?‬
‫אל תבוא לאסוף אותי יותר.‬
‫כל המכונית מסריחה.‬ ‫-כן.‬
‫גוסטב…‬
‫ממש סליחה.‬
‫אני מתכוון לזה.‬ ‫-אתה לא היחיד שמתגעגע אליה.‬
‫פשוט תיסע.‬
‫היא ספגה בערך חמישים חבטות, בכל חלקי הגוף,‬
‫מחפץ קהה, גס ומחוספס.‬
‫כמו כלי גינון או…?‬
‫אני לא יודע. אולי.‬
‫יש סימנים לתקיפה מינית?‬ ‫-לא.‬
‫אלא אם כן את חושבת על משהו סדיסטי.‬
‫היא עברה התעללות קשה…‬
‫לפני שמכה בעין הרגה אותה.‬
‫כף היד שלה נכרתה כמה דקות קודם לכן.‬
‫באמצעות מה?‬
‫סוג כלשהו של מסור. מסור עגול, מסור אנכי…‬
‫סביר שהוא הופעל בסוללות, בהתחשב במיקום.‬ ‫ועם להב יהלום.‬
‫ובן הזוג שלה? מצאת משהו‬ ‫שקשור אליו? אולי DNA?‬
‫סימן שמעיד שהוא עשה את זה?‬ ‫-הייתי רוצה לעזור.‬
‫המקרה הזה מגעיל, אבל אין לי כלום.‬
‫גנץ?‬ ‫-את יכולה לעבור פה, בבקשה?‬
‫יש משהו שאת חייבת לראות.‬ ‫-אני בדרך.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫סליחה, לקח לי הרבה זמן.‬
‫יש חדש?‬ ‫-למה היורופול שלחו אותך בחזרה הביתה?‬
‫היית שוטר גרוע? שתית? אולי משהו אחר?‬
‫אני צריך לדבר עם הבוס שלי.‬
‫אז אתה תקוע פה‬ ‫עד שהם יסכימו לראות אותך שוב.‬
‫כל זה לא מעניין אותך. אתה עושה כמה שפחות‬ ‫עד שיחזירו אותך ליורופול.‬
‫אני צודקת?‬ ‫-כן. ואני צריך למכור את הדירה שלי.‬
‫היי.‬ ‫-היי, תולין.‬
‫מה קורה? מה גילית?‬
‫היי.‬
‫חשבתי שתבואי לבד.‬ ‫-יש חדשות על כף היד?‬
‫אני צריך לדעת שאפשר לבטוח בו.‬ ‫-בכל מקרה הוא לא ממש פה.‬
‫בסדר.‬
‫לא, אין חדשות בקשר לכף היד.‬
‫אבל…‬
‫חיפשתי טביעות אצבעות בגינת המשחקים,‬ ‫למקרה שהוא נגע במשהו.‬
‫חיפשתי גם על איש הערמונים.‬
‫ו…?‬
‫ו…‬
‫בדרך כלל מחפשים עשר נקודות לזיהוי.‬ ‫מצאתי רק חמש.‬
‫אבל,‬
‫זה מספיק כדי להוות ראיה.‬ ‫-ראיה למה?‬
‫לכך שטביעת האצבע הזאת זהה‬
‫לזאת של קריסטינה הארטונג.‬
‫קריסטינה הארטונג?‬ ‫-כן.‬
‫הבת של רוזה הארטונג?‬
‫חשבתי שזאת טעות.‬
‫קריסטינה הארטונג מתה.‬ ‫-כן, זאת הבעיה.‬
‫זאת בטח טעות.‬ ‫לא יכול להיות שטביעת האצבע שלה.‬
‫אין טעות, בדקתי שלוש פעמים.‬ ‫-בני כמה הערמונים?‬
‫לדברי המומחה, הם יכולים להיות‬ ‫בני כמה שבועות או כמה שנים.‬
‫מי זאת קריסטינה הארטונג?‬
‫אל תבקרי את משפחת הארטונג! התיק ההוא נסגר.‬
‫אז איך נגלה‬
‫איך טביעות האצבע שלה‬ ‫הגיעו לאיש הערמונים בהוסום?‬
‫כל הילדים מכינים אנשי ערמונים,‬ ‫וטביעות אצבע נשארות הרבה זמן.‬
‫אבל צריך לשאול את משפחת הארטונג‬ ‫אם יכול להיות הסבר הגיוני.‬
‫ההסבר ההגיוני הוא שטביעת האצבע שם במקרה.‬
‫כן.‬ ‫-המשפחה הזאת סבלה מספיק.‬
‫כן, אני יודעת מה הם עברו. אני רק אומרת…‬
‫תתמקדי בבן הזוג.‬
‫הבנת? יופי.‬ ‫-כן. בסדר.‬
‫נדבר!‬
‫מה קרה?‬ ‫-נילנדר אמר לא.‬
‫למה?‬ ‫-אסור לנו לנסוע לשם היום.‬
‫רוזה הארטונג בדיוק חזרה לעבודה.‬ ‫זה היום הראשון שלה בפרלמנט, אז…‬
‫צריך לחכות.‬
‫אז נחכה?‬
‫פתאום, לין קמה…‬ ‫היפה שמקדמת את חוק שעות הפתיחה.‬
‫בכל אופן, היא קמה ‬ ‫והתחילה להעליב את ראשת הממשלה.‬
‫חצי מהאולם צעק לה בוז…‬
‫היא כל כך התעצבנה,‬ ‫שהיא שברה לעצמה בטעות את המשקפיים.‬
‫לא, תודה.‬
‫אז היה לך יום טוב? ראיתי שהתקשרת אליי.‬
‫נתקלתי היום בכמה אתגרים, אבל עברתי אותם.‬
‫אנחנו נעבור את זה. אתה לא חושב?‬
‫זאת ליב.‬
‫היי, ליב.‬
‫כן.‬
‫כן, בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫כן.‬
‫סטין הארטונג?‬ ‫-כן.‬
‫סליחה על ההפרעה.‬ ‫אנחנו מהמשטרה. אפשר להיכנס?‬
‫מה העניין?‬
‫עדיף שניכנס פנימה.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫אני חושבת שכדאי שאשתך תהיה פה.‬ ‫-לא, אתם יכולים לדבר איתי לבד.‬
‫בסדר.‬ ‫-מה אתם רוצים?‬
‫באופן חריג למדי, היום, בזירת פשע,‬
‫מצאנו חפץ עם טביעת אצבע של הבת שלך.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫איזה מין חפץ?‬
‫טביעת האצבע נמצאה על איש ערמונים.‬
‫אבל קשה לדעת בני כמה הערמונים.‬
‫אין לזה שום קשר לחקירת המקרה של קריסטינה.‬
‫אנחנו לא בטוחים במאה אחוז,‬ ‫אבל נשמח למצוא הסבר.‬
‫אני מצטער, לא הבנתי.‬ ‫-אתה מכיר את השם לאורה קר?‬
‫לא.‬
‫היא גרה קרוב לגינת משחקים‬ ‫בהוסום, ברחוב סדאר.‬
‫אולי הבת שלך הכירה מישהו מהאזור‬ ‫או הלכה לשחק שם עם חברה?‬
‫לא, אנחנו לא מכירים אף אחד בהוסום.‬ ‫במה מדובר?‬
‫אפשר לקחת כוס מים?‬ ‫-כן, בטח.‬
‫אנחנו בסך הכול בודקים כמה פרטים.‬ ‫כמו שאמרתי, יכול להיות שזה שום דבר.‬
‫אם זה שום דבר, למה אתם פה?‬
‫מה אתם חושבים שקרה?‬ ‫-שום דבר.‬
‫אנחנו מנסים לקבוע אם זה מקרי או שיש קשר‬
‫לחקירת רצח פתוחה.‬
‫רצח?‬
‫מי נרצח? אני רוצה להבין…‬
‫טביעת האצבע של הבת שלי‬ ‫נמצאה על ראיה מזירת פשע?‬
‫אני רוצה להדגיש‬ ‫שזה לא משנה שום דבר בנוגע לבת שלך.‬
‫אנחנו בסך הכול מנסים להבין…‬ ‫-היא מכרה אותם ליד הכביש הראשי.‬
‫בכל סתיו.‬
‫עם מתילדה מהקבוצה שלה. היה להן דוכן קטן.‬
‫הן אפו עוגיות, הכינו לימונדה,‬ ‫ומכרו אנשי ערמונים.‬
‫הם היו כמו איש הערמונים הזה?‬ ‫מענפים במקום מגפרורים?‬
‫כן.‬ ‫-את יודעת מי קנה אותם, אולי?‬
‫בעיקר הורים, או אולי חברות שלהן?‬
‫לא, זה היה יכול להיות כל אחד.‬ ‫-כן.‬
‫אתם לא זוכרים שקריסטנה מכרה…‬
‫זה מה שחשבתי. אני שמחה שאישרת לי.‬
‫תודה רבה על העזרה.‬
‫תמצאו את הדרך לבד?‬ ‫-כן. תודה.‬
‫אמרתי לך שאני אטפל בזה.‬
‫הם אנשים מבוגרים. מגיע להם לדעת…‬ ‫-יכולת להתחשב בהם.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫אתה מוכן לאכול?‬ ‫-בטח.‬
‫אבל מישהו נרצח…‬
‫ולא הבנתי את הקטע עם איש הערמונים.‬
‫הם אמרו שזה לא קשור.‬
‫סטין הארטונג התקשר.‬
‫אמרתי לך מפורשות לא ללכת אליהם.‬
‫אני יודעת, אבל היינו בסביבה.‬
‫הצלחנו לוודא שסביר שטביעת האצבע מקרית.‬
‫לכתוב במכתב ההמלצה שלי‬ ‫שאת לא מצייתת לפקודות?‬
‫אני אשמה, אבל אני לא מסתדרת עם הס.‬ ‫אין לי כוח לזה.‬
‫הוא לא יכול לעשות משהו אחר?‬ ‫-לא.‬
‫תחקרי את בן הזוג, תמצאי ראיות.‬
‫כן, אבל…‬ ‫-תודה!‬
‫סבסטיאן?‬
‫היי.‬
‫אני מצטערת…‬
‫אין אף אחד בבית?‬ ‫-יש, בטח.‬
‫אבל הזקן לא נתן לי להיכנס…‬ ‫-לא. מתאים לאקסל.‬
‫היי.‬
‫-פרחים וגלידה. מצוין.‬
‫שכחת, נכון?‬
‫לא שכחתי. ממש חיכיתי לזה.‬
‫תן לי את כל התשיעיות שלך.‬ ‫-לכי לחפש.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫היי, אמא.‬ ‫-היי, מתוקה.‬
‫זה סבסטיאן. אלה לי ואקסל, סבא של לי.‬
‫הוא שוטר לשעבר, אז הוא קצת…‬
‫לא התכוונתי להתנהג בגסות, אבל אין לדעת.‬
‫לא, אין בעיה. אל תדאג.‬
‫היי. את בטח לי.‬
‫תודה על ההזמנה.‬
‫אני אשים את הגלידה במקפיא.‬
‫אמא שלך ברחה עם הגלידה.‬
‫אם ככה, אולי נחליט שהפרחים האלה בשבילך?‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אתה רוצה לראות את החדר שלי?‬ ‫-אני אשמח.‬
‫מכאן.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני יודעת שאיחרתי, אבל קיבלתי תיק מיוחד.‬
‫אל תסתכל עליי ככה. כבר דיברתי עם נילנדר.‬
‫קיבלת מכתב המלצה?‬ ‫-כף היד של הנרצחת נכרתה.‬
‫יש לך תמונות?‬ ‫-לא. נתראה מחר. ביי.‬
‫מה עם אוכל?‬ ‫-במקפיא. גולאש.‬
‫תודה.‬
‫רוזה הארטונג חזרה היום לפרלמנט‬ ‫כשרה לשירותים חברתיים.‬
‫היא הייתה בחופשה בשנה האחרונה,‬ ‫מאז האסון בו איבדה את בתה.‬
‫כידוע לכולכם, השנה האחרונה הייתה קשה.‬
‫משפחתי ואני אסירי תודה על התמיכה שקיבלנו.‬
‫אבל הגיע הזמן לחשוב על העתיד.‬
‫אני שמחה שראשת הממשלה הפגינה את בטחונה בי…‬
‫כן?‬ ‫-מי אתה? מה אתה עושה פה?‬
‫אני גר פה. זאת הדירה שלי.‬
‫אל תדאג. אני שוטר.‬
‫מארק הס.‬
‫נהרו. אני איש התחזוקה.‬
‫מה הקטע עם הדירה? עמדת מעקב?‬
‫לא, סתם רציתי לצבוע אותה.‬
‫ולמכור אותה.‬ ‫-נשמע כמו רעיון טוב.‬
‫דרך אגב, יש לך סרט הדבקה?‬
‫כן. ואם אתה צריך מתווך, אני מכיר אחד.‬
‫חמש דקות.‬
‫- הגופה לא נמצאה‬ ‫איפה קריסטינה הארטונג? -‬
‫- בותרה ונקברה -‬
‫- לאן היא נלקחה? -‬
‫נראה לי שיש לי את הלברדור הכי זקן בעולם.‬
‫בסוף הייתי צריך להיכנס אחריו, לבוש לגמרי.‬
‫אני שמחה שהצלת אותו.‬
‫אתה רוצה לראות את אילן היוחסין שלי?‬ ‫-לא עכשיו. טוב?‬
‫אז אני אראה לך משהו אחר.‬
‫יום קשה בעבודה?‬
‫הכול בסדר.‬ ‫זה כבר כמעט הסוף, למרבה המזל, אז…‬
‫הכנתי אותם היום אחרי הצהרון.‬ ‫אתה יכול לקבל אחד.‬
‫איזה קטע, אנשי ערמונים.‬ ‫היינו מכינים כאלה כשהייתי בבית ספר.‬
‫זה לברדור זקן?‬
‫לא, זה סוס, אבל אפשר לעשות כלב.‬
‫בשמחה. יש לך גפרורים?‬
‫תשבור את הקצה, כדי שלא יהיו כפות ידיים.‬
‫הנה.‬
‫אמא.‬
‫אמא!‬
‫אמא, תצטרפי אלינו.‬
‫אני צריכה ללכת.‬ ‫-עכשיו?‬
‫אוי, באמת, אמא.‬
‫כן? מדבר אקסל.‬ ‫-זאת אני. סליחה שאני מתקשרת כל כך מאוחר.‬
‫אתה יכול לשמור על לי?‬ ‫לשעה, בערך. אני צריכה לעשות משהו.‬
‫בטח. תני לי רבע שעה.‬
‫אתה לא יכול לשבת פה. אתה צריך ללכת.‬
‫אז אני אקרא למאבטחים.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫אני צריך לדבר עם הילד, אבל איזו מטומטמת‬ ‫הבטיחה לו שלא יהיו היום ביקורים.‬
‫כן, אני.‬
‫הוא עבר היום מספיק.‬
‫נאיה תולין.‬
‫אז מה את עושה פה?‬
‫אנחנו נזדרז.‬
‫אני אדבר עם הילד.‬ ‫-בטח.‬
‫היי, מגנוס.‬
‫סליחה שאני מפריעה לך.‬
‫אנחנו מהמשטרה.‬ ‫אנחנו רוצים לדבר איתך, אם זה בסדר.‬
‫אתה מוכן לכבות את המשחק לרגע?‬ ‫-אלה המקוללים?‬
‫אתה ממש טוב בזה.‬
‫מגנוס, אתה יכול לעשות הפסקה קצרה?‬
‫יש לי בשבילך משימה, בדיוק כמו במשחק.‬
‫רציתי שתעזור לי. אני לא מצליח לבד.‬
‫אתה רוצה?‬
‫תסתכל, מגנוס. יש לי פה כמה תמונות.‬
‫יש לך חמש שניות להגיד לי אם יש בתמונות‬
‫משהו שלא אמור להיות בהן.‬
‫מוכן?‬
‫זאת משימה קשה. תצטרך את כל הכישורים שלך.‬
‫בוא נתחיל.‬
‫מה איתו?‬
‫לא ראית אותו קודם?‬
‫אתה בטוח שאיש הערמונים לא היה בגינה אתמול?‬
‫מגנוס?‬ ‫-אתה בטוח במאה אחוז שהוא לא היה שם?‬
‫תחשוב טוב.‬
‫מגנוס, תסתכל עוד פעם.‬
‫אמא שלי לא תחזור?‬
‫לא. היא לא תחזור, מגנוס.‬
‫אמא שלך במקום טוב עכשיו.‬
‫בגן עדן?‬
‫כן, בגן עדן.‬
‫"איש הערמונים‬
‫תיכנס‬ ‫איש הערמונים‬
‫תיכנס‬ ‫יש לך ערמונים‬
‫בשבילי היום?‬
‫תודה רבה"‬
‫נילנדר חייב לפתוח את התיק של הארטונג.‬
‫תשכח מזה.‬
‫אם איש הערמונים הושאר בזירה בזמן הרצח,‬
‫אז טביעת האצבע לא מקרית.‬
‫יכול להיות.‬ ‫ויכול להיות שאין קשר בין המקרים.‬
‫את עדיין חושבת שזה בן הזוג?‬ ‫-לא אמרתי את זה, אבל אין לו אליבי.‬
‫"…בשבילי היום?‬ ‫איש הערמונים‬
‫תודה רבה לך‬ ‫תיכנס‬
‫איש הערמונים‬
‫תיכנס‬ ‫איש הערמונים‬
‫בשבילי היום‬ ‫תיכנס"‬
‫המקרה של הארטונג נחקר.‬ ‫-באמת?‬
‫הפושע התוודה. הוא הודה,‬ ‫והוא יושב בכלא. התיק נסגר.‬
‫וזה בסדר מבחינתך?‬
‫אני לא רוצה לפרק תיק אחר,‬ ‫רק כי קשה לי לפענח את התיק הזה.‬
‫"בוא, תיכנס‬ ‫איש הערמונים‬
‫ערמונים‬ ‫בשבילי היום?‬
‫יש לך ערמונים‬ ‫בשבילי היום?‬
‫תודה רבה"‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬