Mariusi, volali nám, že Ørumovi zase utekly krávy.
Volali jste mu? Přepínám.
Nebere to.
Řeknu tvé ženě, že se zpozdíš. Přepínám.
Stavím se u Øruma. Díky, Jytte. Konec.
JÁTROVÁ PAŠTIKA SÝR
POLICIE
OSTROV MØN, ROK 1987
Ørume!
Ørume?
Ørume! Zas ti utekly krávy!
Ørume?
Ticho. Ticho!
Ørume?
Haló?
Sakra! Kristepane!
To jsem já, Marius. Policie!
Je tu někdo?
Hej.
Hej?
Co…
Ahoj.
Policie. Prosím?
To jsem já. Pošli sanitku na Ørumovu farmu.
- Co se stalo? - Mám tu tři mrtvé.
A zraněného chlapce, který stále dýchá.
- Ten nejstarší? - Ne, on ne.
Ten nejmladší. Jeden z těch v pěstounské péči.
A kde je ta dívka?
Pošlete všechno, co máte. A spusť pátrání po Ørumovi.
A ty z toho domu vypadni!
Policie!
Haló?
Neboj se… V klidu. Nekřič.
To je ono.
Neboj se. Jsem policista.
Jmenuju se Marius a jsem tu, abych ti pomohl.
Ty jsi Astrid, že?
Že jo? Ty bydlíš tady dole?
SERIÁL NETFLIX
KAŠTÁNEK
KODAŇ, SOUČASNOST
ÚTERÝ, 6. ŘÍJNA
- Měl bys už jít. - Jasně.
Chytej!
Tak zatím.
- Co chceš na tu druhou? - Čokoládu.
Máme snad jíst zdravěji, ne?
Začneme zítra.
- Máš připravenou aktovku? - Jo.
Nezapomeň na cibulku.
Koukej se obléct, Le.
Učitele štve, když chodíme pozdě.
- Dneska musím odevzdat rodokmen. - Fakt?
- A nepomohlas mi. - Děda říkal, že to máte.
Ještě dolepit listy.
Na to jsi měla myslet dřív. Pospěš si.
Až půjdeš do družiny, rozhlédni se.
- Můj rodokmen je nudný. - Ne, je skvělý. Nech toho.
Hassan tam má mnohem víc fotek. Já mám jen tebe a dědu.
- A děda ani není můj pravý děda. - Pět, když počítáš zajíčka a ptáčka.
- Ostatní tam nemají zvířátka. - Tak to mají teda pěknou smůlu.
A co Sebastian?
Co s ním?
Vím, že spolu spíte. I když si myslíš, že to nevím.
Jo, ale nejsme spolu.
Fajn. Tak ho dnes večer pozveme na večeři, jestli chceš.
- Můžu ho dát na rodokmen? - Ne.
Upaluj. Děda tě odpoledne vyzvedne.
Už brzo tě začnu denně vyzvedávat já.
- Dobře. Ahoj! - Ahoj!
Je první úterý v říjnu, což znamená, že dnes zasedá parlament.
Dnes nebudeme mluvit o královně ani premiérce,
ale o ministryni sociálních věcí Rose Hartungové,
která se po loňské vraždě své dcery vrací zpět do funkce.
Celé Dánsko sledovalo případ, který vedl k přezkoumání
věznic a výjimečných trestů…
Blbec.
… obviněný měl záznam.
- Mám schůzku s Nylanderem. - Zrovna má jinou.
Už zase? Už dvakrát mi to zrušil.
Promiň. Nic s tím neudělám.
Vždyť…
- Nylandere! - Slíbili nám víc zdrojů.
- Dostal jsi nového člověka. - Toho chlapa, co ho Europol nechce? Fakt?
- Máte chvilku? - Teď ne!
- To je v pořádku. Skončili jsme. - Ne…
Když jsme vyřešili případ Hartungové, slíbili nám další zdroje.
Jestli půjdou ty peníze jinam, velitel si to přečte v novinách.
- Vzkažte mu to! - Promluvíme si o tom znovu jindy.
Zdravím.
Ať je to cokoli, bude muset počkat do příštího týdne.
Požádám o přeložení k NC3.
Proč bys to dělala?
Mají tam místo, o které mám zájem.
- Kvůli pracovní době? - Ne.
Tu upravíme. Nebo je to něco jiného?
- Co? - Ne, není.
Jsi skvělá vyšetřovatelka. Chci tě ve svém oddělení.
Ke kyber oddělení se můžeš přidat potom a mít pevnou pracovní dobu.
Už jsem se rozhodla.
Ráda bych, kdybys mi napsal doporučení.
Uvidíme… Teď nemůžu.
Nový případ. Mrtvá žena v Husumu.
- Vem si k sobě Hesse. - Hesse?
Toho chlapa z Europolu, o kterým přemýšlí, jestli ho vyhodí.
Tak běž. Genz čeká. Ptal se po tobě.
No tak.
NC3? Vážně, Thulinová?
Vlajky před parlamentem již vlají.
Zahajovací zasedání parlamentu první úterý v říjnu
je vždy důvodem k oslavě.
Brzy budou schody za mnou plné novinářů a fotografů,
až na místo dorazí ministři a poslanci.
Ale dnešek je jiný než obvykle.
Dnes všichni čekají na jednoho člověka.
Řeč je samozřejmě o ministryni sociálních věcí, Rose Hartungové.
Hartungová se vrací na svůj post poté,
co byla její dvanáctiletá dcera před rokem
unesena a zavražděna.
Vogel, prosím?
Tady Liv. Jsme na její příjezd připraveni.
Její oblíbené kávy máme dost.
To je fajn, Liv.
- Kdy asi dorazíte? - Zavolám ti z auta.
- Ještě jste nevyjeli? - Ne, ale to nevadí.
- Ještě chvíli to potrvá. - Je ministryně v pořádku?
Roso? Zlato?
Už jsou tady. Čekají na tebe.
Roso?
- Snídal jsi? - Ano.
Jsi nachystaný?
Odcházíme hned, až máma odjede.
Radši bych jel na kole.
Ne, odvezu tě.
Ale ostatní jezdí na kole.
Pojedeme jako normálně. Kde je máma?
Nevím.
Roso?
Auto je venku. Vogel čeká.
Už si nepamatuju její vůni. Je pryč.
Zlato.
Steene, já nevím, jestli…
Zvládneš to.
Byla by na tebe hrdá.
To víš, ne?
Pojď už!
- Kdy dnes končíš? - Vyzvednu Gustava.
- Krok za krokem. - Ano.
Krok za krokem.
- Měj se. - Máte nového řidiče.
Dobře.
- Dobrý den. - Ahoj.
- Já jsem Rosa. - Jacob Rasouli. Prosím.
Tati! Jdeme!
Jak dlouho tu budeš?
Asi jen pár dní.
- Aha. Pracuješ v Haagu? - Ne, hodně cestuju.
Jsem součástí pracovní skupiny v Amsterdamu, Lisabonu, Marseille,
Paříži, Budapešti a tak.
- Jak dlouho to děláš? - Pět let.
- Pět let? - Půjčím si to.
Většina styčných důstojníků je vyslaná jen na dva roky.
Jo? Aha.
Nebude vadit, když pak zmizím?
- Co tím myslíš? - Musím si zařídit bydlení.
Jasně, zařizuj si.
Můžeš tu zastavit? Dal bych si kafe.
- Fajn, vezmeme ho cestou zpátky. - Jasně.
Zavolám svému parťákovi.
Francoisi, tady Mark.
Tohle je moje nové číslo.
Obětí je Laura Kjærová, 37 let.
Sestra v zubní ordinaci v centru Kodaně.
Vypadá to, že šla spát a překvapil ji.
Zámek u dveří do sklepa vylomený.
Její desetiletý syn spal nahoře a probudil se do prázdného domu.
Oblékl se, udělal si sám snídani a čekal na mámu.
Pak šel k sousedce.
Sousedka našla dům taky prázdný.
Slyšela štěkat psa na hřišti, našla oběť a zavolala nám.
Sousedka říkala,
že oběť a její syn chodili na to hřiště skoro denně.
Otec zemřel před pár lety na rakovinu.
Na fotkách je její nový partner. Hans Henrik Hauge.
Je na veletrhu v Roskilde. Byl informován a je na cestě.
- Nějací svědkové? - Ještě ne. Prohledáváme okolí.
- A ten kluk? - Je se sousedkou.
- Viděl něco? Nebo slyšel? - Pochybuju.
Snažili jsme se s ním mluvit, ale je mimo. Neřekl ani slovo.
Dělali mu psychotesty.
VÝSLEDKY VYŠETŘENÍ A DIAGNÓZA
- Chceš s ním mluvit? - Ne, později. Až mu bude líp.
- Zmizelo něco? - Pokud vím, tak ne.
Ahoj, Genzi.
- Ahoj. - Jak to jde?
Nic moc. Déšť poničil důkazy.
Čas smrti?
Pršet začalo kolem půlnoci, takže asi tehdy.
Kdyby byly na zemi stopy, déšť už je smyl.
Chceš ji vidět?
V domě nejsou skoro žádné známky zápasu a má čisté nohy,
takže si myslím, že ji doma zdrogovali a přenesli sem.
Podle zranění soudím, že se probrala a snažila se bránit.
Až do amputace.
Amputace?
Tady.
Je to dost neobvyklé. Proto jsem myslel, že bys to měla vyšetřit ty.
Nákladní vlaky tu jezdí celou noc.
Sousedi jsou daleko, což vysvětluje, proč nic neslyšeli.
- Našel jsi ji? - Tu ruku? Ne, ještě ne.
Co třeba pes?
- Mohl ji odnést. - Kdo je to?
To je Hess. Je tu jen na pár dní. Genz vede forenzní ústav.
- Dobrý den. Těší mě. - Díky.
Ano, mohl to být pes. Nic víc nemáme, promiň.
Co je to?
Kaštánek.
Mám ho taky vyslechnout?
Pro jistotu ho taky vemte.
DŮKAZNÍ MATERIÁL
Setkáš se s ministry u snídaně
před bohoslužbou a oficiálním zahájením.
Roso?
Nejdřív chci vidět Liv a ostatní.
Uděláme to před ceremoniálem.
Chceš se taky sejít s Bukkem?
- Jacobe, jeď zadem. - Ne, to je v pořádku. Zastavme tady.
Ať to máme za sebou.
Roso, jaké to je být zpátky?
Doufáte, že ještě najdete svou dceru?
Roso, měly by být tresty za násilné zločiny vyšší?
Všichni víte, že uplynulý rok byl náročný.
Má rodina a já jsme vděční za veškerou vaši podporu.
Je čas hledět do budoucnosti.
Těší mě, že ve mě premiérka vložila důvěru
a umožnila mi opět bojovat za to, v co věřím,
v roli ministryně sociálních věcí.
Na to se nyní soustředím. Doufám, že to všichni budete respektovat.
Děkuji.
Tak jsme tady.
Dejte mi kabát. Přinesu vám kávu a můžeme začít.
Díky, Liv.
Máte tu kytice. Premiérka poslala přání. Očekává vás odpoledne.
Ano. Bude milé začít zase znovu.
Vymalovali jsme, ale ještě jsme nerozvěsili fotografie.
Pověsí je, kam si řeknete.
Nejprve musíme naplánovat odpolední program.
Nefungoval mi pracovní e-mail.
Stále nefunguje. Tajemník už to řeší.
Proč mi Engells kontroluje poštu?
On vám to vysvětlí.
Udělám tu kávu.
Liv? Co se děje?
Dostala jste tolik milých e-mailů.
Nechápu lidi, co píšou ty ostatní věci.
Jaké věci?
Podle tajemníka to byly výhružky.
O vaší dceři.
Sežeňte jména dětí, co chodí na hřiště
a lidí, co v okolí venčí psi. Díky.
Jasně.
Při hledání vražedné zbraně prohledejte i odpadkové koše.
Nevím, co na to říct.
Astrup, zkontroluj jim počítače, iPady a telefony.
Ano.
…ale postup je stejný.
Jsem tu jen pár dní a prodávám byt.
Chci odjet co nejrychleji.
Pak ti napíšu.
Omlouvám se. Měl jsem další hovor.
- Takže? Co mám dělat? - Já nevím. Co můžeš dělat?
Pusťte mě dovnitř, sakra!
Musím mluvit s Magnusem!
Jak dlouho znáte Lauru?
Hansi Henriku?
Co hledáte v garáži?
- Našli ji na hřišti, ne? - O tom si promluvíme za chvíli.
Odpovězte. Jak dlouho znáte Lauru?
- Asi rok. - Aha.
- Nastěhoval jsem se po Silvestru. - Kde jste se seznámili?
Na internetu.
Viděl jsem její profil, poslal jí e-mail a…
Kdy jste ji viděl naposledy?
- Včera ráno. - Aha.
Než jsem odjel na veletrh v Roskilde. Jsem IT konzultant.
Mluvili jste spolu včera?
Po večeři.
Volal jsem jí.
- Nic neobvyklého. - Dobrá.
Jak zemřela?
Povíte mi, co se stalo?
O čem jste mluvili?
O ničem zvláštním. My…
- O Magnusovi. - Proč jste nejel večer domů?
Měl jsem přijet až zítra odpoledne.
- Šéf nařídil zůstat. - Byli tam i další?
Ano, všichni. Vrátil jsem se do motelu kolem deváté.
Viděl vás v motelu někdo?
- Chci mluvit s Magnusem. - Nejdřív to dokončíme.
- Byli jste zasnoubeni? - Ano.
Na jaké ruce měla prsten?
- Na levé, myslím. Proč? - Proč jste vyměnili zámky?
- Nevyměnili. - Ale ano.
Válečky jsou neopotřebované a…
v šuplíku je fakturu od zámečníka.
Zámky se měnily včera v půl čtvrté odpoledne.
Proč Laura včera odpoledne vyměnila zámky?
Magnus totiž…
On často ztrácel klíče.
Dělali mu posudek na autismus.
Chci mluvit s Magnusem.
Kde je? Musím ho vidět.
Prosím, dovolte mi ho vidět.
Ano?
- Něco skrývá. - Kdo? Hess?
Hauge, partner oběti. Nemůžeme potvrdit jeho alibi.
Nevěděl, že oběť vyměnila zámky, než ji zabili.
Dobře.
- Můžeme ho obvinit? - Ještě ne.
- Nemáme důkazy a nejsem si jistá. - Tak na tom zapracuj.
- Zavolej mi po pitvě. - A moje doporučení?
Tak zatím.
Dostaneš výtěr z úst a otisky prstů partnera.
Podívám se taky na auto, jo?
Sežeň kopii veškeré komunikace mezi nimi.
- SMS, e-maily, lajky na Instagramu. - Ano.
Otevřeš mi?
A všechno z té seznamky, kterou použili, když se poznali.
Dobře.
- Která to byla? - To nevím.
Na patologii se stavím později.
Dobře.
Je odolnej vůči stresu, co?
- Našli jste tu ruku? - Ne, bohužel ne.
Myslíš, že to udělal ten její přítel?
Nevím.
Naio? Kdy už si půjdeme zaběhat?
Zavolej, až budeš vědět víc.
Výhružka přišla ráno na pracovní e-mail.
Policie byla informovaná a já jsem celé dopoledne…
Chci to vidět.
- Opravdu nemusíš… - Ukaž mi to!
Dobrá.
Policie prohledává servery,
aby zjistili, kdo to poslal, ale zatím…
S fotkami přišel vzkaz. „Doufám, že to bolí. Zasloužíš si smrt.“
To jsou fotky z Kristininého Instagramu.
- Její účet jsme zrušili hned po… - Ano.
To je jeden z těch více znepokojujících faktorů.
Znamená to, že ten, kdo to poslal, se o vás už nějakou dobu zajímá.
Na nenávistné zprávy jsem zvyklá. Je to ubohá duše. Nic to neznamená.
Policie si myslí, že potřebujete ochranu.
Už žádné bodyguardy. Nechci, aby se Gustav zase bál.
- Policie si myslí, že… - Zařiďte to.
Jestli je to všechno, jdu na schůzku s premiérkou.
Ovšem.
- Děkuji. - Nemáte za co.
Tady Steen Hartung.
Nechte své jméno a číslo a já vám zavolám.
Omlouvám se, že jsem nestihl schůzku. Slyšel jsem něco o výhružce?
Použili Kristininy fotky.
- Jaké fotky? - Z Instagramu.
Cože?
Postarám se o to. Jdi na schůzku s premiérkou.
Roso.
Tak ráda tě zas vidím.
Kristine?
Ahoj, zlato.
Tak jak to šlo?
Už mě nevyzvedávej.
- Celé auto smrdí. - Jo.
Gustave…
Moc se omlouvám. Opravdu.
Nejsi jediný, komu chybí.
Jeď už.
Utrpěla asi padesát ran po celém těle.
Tupým předmětem s drsným, zrnitým povrchem.
Třeba zahradnické nářadí nebo…?
No, nevím. Možná.
- Nějaké známky sexuálního napadení? - Ne.
Ne, pokud nemáte na mysli sadismus.
Byla opravdu zle zmlácená…
než ji zabil ten úder do oka.
Několik minut před tím jí usekli tu ruku.
A čím?
Nějakou pilou. Kotoučovou nebo vykružovací…
Musela být přenosná. S diamantovým ostřím.
A její přítel? Našel jsi od něj něco? DNA?
- Nějaký náznak, že to udělal? - Rád bych pomohl.
Je to ošklivý případ, ale nic.
- Genzi? - Můžeš se zastavit?
- Musíš něco vidět. - Už jdu.
- Ahoj. - Čau.
Promiň, chvíli mi to trvalo.
- Nějaké zprávy? - Proč tě Europol poslal domů?
Špatné pracovní výsledky, alkohol nebo něco jiného?
Jen musím mluvit se šéfem.
Tak tě upíchli tady, dokud tě nepozvou na kobereček?
Tahle práce tě vůbec nezajímá, takže děláš jen to nejnutnější.
- Nemám pravdu? - Ano, a musím prodat svůj byt.
- Ahoj. - Ahoj.
Takže co to máš?
Ahoj.
- Myslel jsem, že budeš sama. - Něco o té ruce?
- Musím vědět, že mu můžu věřit. - Jakoby tu nebyl.
Tak jo.
Ne, žádné zprávy o ruce.
Ale…
Sejmul jsem otisky na hřišti, kdyby se tam něčeho dotkl.
A taky z toho kaštánka.
A?
A…
Obvykle posuzujeme deset bodů. Ale našel jsem jen pět.
Ovšem…
- Důkaz se tomu říkat dá. - Důkaz čeho?
Tenhle otisk je identický s otiskem
Kristine Hartungové.
- Kristine Hartungové? - Přesně.
Dcera Rosy Hartungové?
Myslel jsem, že je to chyba.
- Kristine Hartungová je mrtvá. - Jo, to je ten problém.
To musí být chyba. Otisk nemůže být její.
- Ne, kontroloval jsem to třikrát. - Jak staré jsou ty kaštany?
Podle odborníků to může být několik let.
Kdo je Kristine Hartungová?
Hartungovi nechte na pokoji. Ten případ je uzavřený.
Ale jak zjistíme, jak se její otisk dostal na figurku kaštánka v Husumu?
Všechny děti dělají kaštánky a otisky vydrží dlouho.
Ale musíme se zeptat, zda by to mohlo mít přirozené vysvětlení.
Ten otisk se tam dostal náhodou.
- Ano. - Už si vytrpěli dost.
Ano, vím, čím si prošli. Jen říkám…
Soustřeď se na jejího přítele.
- Rozumíš? - Ano.
Dobře. Ahoj.
- Tak co? - Nylander řekl ne.
- Proč? - Dnes za nimi nesmíme.
Rosa Hartungová se právě vrátila do práce. Je to její první den, takže…
Musíme počkat.
A počkáme?
A najednou vstala Lin. Ta, co obhajuje dlouhou otvírací dobu.
Takže vstala a začala urážet premiérku.
Polovina sálu na ni začala bučet.
Naštvala se a omylem si zlomila brýle.
Ne, díky.
Takže jsi měla fajn den? Měl jsem zmeškaný hovor.
Bylo pár překážek, ale zvládla jsem to.
Zvládneme to. Nebo nemyslíš?
To je Liv.
Ahoj, Liv.
Ano?
Jistě, povídej.
Dobře.
Ano.
- Steen Hartung? - Ano.
Promiňte, že vás obtěžujeme. Jsme z policie. Můžeme dál?
O co jde?
Asi bude lepší, když půjdeme dovnitř.
- Prosím. - Díky.
- Myslím, že by tu měla být i vaše žena. - Ne, můžete mluvit se mnou.
- Dobrá. - Co si přejete?
Je to docela neobvyklé, ale dnes jsme na místě činu našli předmět,
na kterém byly otisky vaší dcery.
Co tím myslíte?
Jaký předmět?
Otisk byl nalezen na figurce kaštánka.
Ale je těžké určit, jak jsou ty kaštany staré.
Na vyšetřování smrti Kristine to nemá vliv.
Nejsme si jistí, ale rádi bychom našli vysvětlení.
- Promiňte, ale já to nechápu. - Poznáváte jméno Laura Kjærová?
Ne.
Bydlí u dětského hřiště v Husumu. Ulice Cedervænget.
Třeba vaše dcera někoho v okolí znala nebo si tam chodila hrát?
Ne, v Husumu nikoho neznáme. O co tady jde?
- Mohu dostat sklenici vody? - Jistě.
Zrovna zjišťujeme detaily. Jak jsem řekla, možná to nic není.
Když to nic není… tak proč jste tady?
- Jaká je vaše teorie? - Žádná.
Snažíme se zjistit, zda je to náhoda, nebo zda to souvisí
s vyšetřováním vraždy.
Vraždy?
Kdo byl zavražděn? Jestli to chápu správně,
tak otisk prstu mé dcery byl nalezen na důkazu?
Chci zdůraznit, že to v případu vaší dcery nic nemění.
- Jen musíme pochopit, jak… - Prodávala je u cesty.
Každý podzim.
S Mathilde ze třídy. Měly malý stánek…
Pekly sušenky, dělaly limonádu a prodávaly tyhle kaštánky.
A byly podobné? Místo sirek používaly větvičky?
- Ano. - Víte, kdo je mohl koupit?
Byli to hlavně rodiče, nebo kamarádi?
Ne, mohl to být kdokoli.
Nevzpomínáte, když Kristine…
To jsme si mysleli. Jsem ráda, že jste to potvrdili.
Velmi děkujeme za pomoc.
- Odcházíte? - Ano. Děkujeme.
Říkala jsem, že to vyřídím sama.
- Jsou dospělí… - Pořád ale můžeš být ohleduplný.
- Jsi v pořádku? - Jo.
Ano.
- Večeře? - Jistě…
Ale někoho zabili…
A tomu kaštánkovi nerozumím.
Prý to nemá spojitost.
Volal Steen Hartung. Říkal jsem ti, ať je necháš být.
Já vím, ale byli jsme poblíž.
Potvrdili jsme, že otisk je zřejmě náhodný.
Mám v doporučení napsat, že neposloucháš rozkazy?
Je to na mně, ale s Hessem to nepůjde. Neshodneme se.
- Nemůže dělat jinde? - Ne!
Vyslechněte jejího přítele a sežeňte důkazy!
- Ano, ale… - Díky.
Sebastiane?
Ahoj.
Promiň, že…
- Nikdo není doma? - Jistě, někdo je.
- Ale ten starouš mě tam nepustil… - Typický Aksel.
Ahoj.
- Ahoj. - Květiny a zmrzlina. Fantastické.
Tys zapomněla, co?
Ne, nezapomněla. Moc jsem se na to těšila.
- Máš devítky? - Samá voda.
- Ahoj. - Ahoj.
- Ahoj, mami. - Ahoj, zlato.
Tohle je Sebastian. Le a Aksel. Lein děda.
Je to policista v důchodu, takže je trochu…
Nechtěl jsem být nezdvořilý, ale jeden nikdy neví.
To nevadí. Nic se nestalo.
Ahoj. Ty musíš být Le.
Díky za pozvání.
Dám tu zmrzlinu do mrazáku.
Tvoje máma si sbalila zmrzlinu.
Tak co když si řekneme, že ty květiny jsou pro tebe?
- Děkuji. - Na.
- Chceš vidět můj pokoj? - Moc rád.
- Tudy. - Tak jo.
Vím, že jdu pozdě, ale přidělili mi zvláštní případ.
Nedívej se na mě tak. Mluvila jsem s Nylanderem.
- Máš to doporučení? - Oběť měla odříznutou ruku.
- Nějaké fotky? - Ne. Uvidíme se zítra. Ahoj.
- A co jídlo? - V mrazáku. Guláš.
Díky.
Rosa Hartungová se dnes vrátila na post ministryně.
Poslední rok funkci nevykonávala, protože tragicky přišla o dceru.
Všichni víte, že uplynulý rok byl náročný.
Má rodina a já jsme vděční za veškerou vaši podporu.
Je čas hledět do budoucnosti.
Těší mě, že ve mě premiérka vložila důvěru.
- Ano? - Kdo jste? Co tady děláte?
Já tu bydlím. Je to můj byt.
Nebojte se. Jsem policista.
Mark Hess.
Nehru. Jsem správce.
Co je s tím bytem?
- Sledovačka? - Ne, jen jsem ho chtěl vymalovat.
- A prodat. - To je dobrej nápad.
Mimochodem, nemáte malířskou pásku?
Jo. A pokud potřebujete makléře, někoho bych měl.
Pět minut.
TĚLO NENALEZENO. KDE JE KRISTINE HARTUNGOVÁ?
ROZŘEZANÁ A POHŘBENÁ
ODKUD JI UNESLI?
Asi mám nejstaršího labradora na světě.
Nakonec jsem pro něj musel do té vody skočit oblečený.
Jsem ráda, že jste ho zachránil.
- Chceš vidět můj rodokmen? - Ne, teď ne.
Ukážu ti teda něco jiného.
Těžký den v práci?
Všechno je v pohodě. Je to skoro u konce, naštěstí…
Vyrobila jsem to ve škole. Můžeš si to vzít.
Legrační. Kaštánci. Ty jsme ve škole dělali taky.
Je tohle starý labrador?
Ne, je to kůň, ale můžeme udělat i psa.
Moc rád. Máš nějaké sirky?
Ulom špičku, ať nemají ruce.
A je to.
Mami…
Mami?
Mami, pojď se přidat.
- Musím jít. - Teď?
Vážně, mami?
- Tady Aksel. - Promiň, že volám tak pozdě.
Pohlídáš mi Le? Jenom na hodinku. Musím něco vyřídit.
Jasně. Dej mi 15 minut.
Tady sedět nemůžete. Musíte odejít.
Jinak zavolám ochranku.
Co tady děláš?
Co?
Musím s ním mluvit, ale někdo mu slíbil, že už dneska nebudou návštěvy.
To jsem byla já.
Dnes si toho prožil dost.
Naia Thulinová.
Tak co tu děláš ty?
Bude to rychlé.
- Promluvím s ním já. - Jasně.
Ahoj, Magnusi.
Promiň, že tě ruším.
Jsme od policie. Rádi bychom si s tebou promluvili, jestli můžeme?
- Mohl bys to na chvíli vypnout? - Je to hra Prokletí?
Jde ti to.
Magnusi, můžeš si dát malou pauzu?
Mám pro tebe misi jako ve hře.
Potřebuju tvou pomoc to vyřešit.
Chceš mi pomoct?
Podívej, Magnusi, mám tady pár fotek.
Máš pět vteřin ta to, abys mi řekl, jestli něco
na těch fotkách není, jak by mělo být.
Zvládneš to?
Je to těžká mise. Musíš použít všechno.
Začneme.
Co s tím je?
Předtím to tam nebylo?
Víš jistě, že ten kaštánek včera na hřišti nebyl?
- Magnusi? - Jsi si jistý, že tam nebyl?
Rozmysli si to.
Magnusi, podívej se znovu.
Moje máma se nevrátí?
Ne, nevrátí, Magnusi.
Tvoje máma je teď na krásném místě.
V nebi?
Ano, v nebi.
Kaštánku.
Pojď dovnitř Kaštánku.
Pojď dovnitř, máš-li pro mě pár kaštanů.
Máš je pro mě dnes?
Moc ti děkuji.
Nylander musí znovu otevřít případ Hartungové.
Na to zapomeň.
Jestli se tam ten kaštánek objevil v době vraždy,
ten otisk není to náhoda.
Možná. Ale možná spolu oba případy nesouvisí.
- Pořád myslíš, že to udělal přítel? - To neříkám, ale nemá alibi.
…máš je pro mě dnes?
Moc ti děkuji. Pojď dovnitř Kaštánku.
Pojď dovnitř Kaštánku.
Máš-li pro mě pár kaštanů.
- Případ Hartungové byl vyšetřen. - A?
Pachatel se přiznal. Sedí. Případ uzavřen.
A to je všechno?
Neshodím jiný případ kvůli tomu, že se snažím vyřešit tenhle.
Pojď dovnitř Kaštánku.
Máš-li pro mě pár kaštanů.
Moc ti děkuji.
Překlad titulků: Lucie Mandziuková