АНІМАЦІЙНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
ВУЛИЧНА ШВАЛЬ
Якщо це якийсь підступ Скелетора, мені байдуже.
Це не магія Скелетора, тату.
Тіла мене повернула.
Тіла?
Мій королю, я...
Ти повернула мого хлопчика. Дякую,Тіло.
Вибачте, що я пішла, королю Рандор, я була...
Ти була ображена і сердита. Ти мала повне право відвернутися від Етерноса.
Від нього ховали так багато правди.
-І від мене. -Тату.
Треба було розповісти тобі про Хі-Мена.
А мені треба було щодня казати тобі,
як я пишаюся чоловіком, яким ти став.
Усі повинні вчитися на своїх помилках, Адаме.
Навіть королі. Особливо королі.
А ти як, мій боягузливий друже?
Хто? Я? Я...
Це Крінжер врятував нас усіх від Скелетора.
Що?
Скелетор ледь знову мене не вбив.
Але Крінжер врятував мені життя.
Дякую, шляхетний Бойовий коте.
Прошу, мій королю.
А це у нас хто?
Привіт, Ваша Величносте, я Андра, сер.
Ваша Величносте. Я подруга Тіли і...
І вона дуже допомогла. Без Андри Адама б тут не було.
Справді?
Я перед тобою у неоплатному боргу.
Але я все ж король, тож можу заплатити чимало.
Проси у мене будь-яку винагороду, Андро, і вона твоя.
Ну, Ваша Величносте,
після того, як помер мій дідусь, я росла на вулиці, сама.
Я мало спала, але коли це траплялося,
мені снилося, що у мене знову є сім'я.
І вперше в житті я почуваюся так, ніби знайшла цю сім'ю.
Тож якщо ви питаєте мене, чого я хочу,
я лише хочу залишитися з усіма вами.
Погляньте навколо, юна леді, це військовий табір.
Ми тут готуємося до війни. Цивільним не можна тут лишатися.
Так, сер. Я розумію.
Боюся, не розумієш.
Ти не можеш лишитися,
якщо я не зроблю тебе лейтенантом моєї королівської варти.
Що? Ви серйозно?
Бо, о Боже, так!
Ви не пошкодуєте, мій володарю.
Дякую, Ваша Величносте.
Ні, це вам дякую, лейтенанте,
що привели мою сім'ю сюди, у Пойнт-Дред.
То була не я.
Це Тіла.
-Тіла перенесла нас сюди. Магією! -Магією?
Адам?
Мамо!
Адам!
Як таке можливо?
Це довга історія, мамо, але поки що
я радий, що знову зі своєю сім'єю.
Довга історія, ще б пак.
Ти зараз же підеш зі мною
і розкажеш своїй матері, що сталося.
Тримайся. Ми тобі допоможемо.
Ти розм'як, Лицарю.
Твердий зовні і крихкий всередині, так би мовити.
Найнебезпечніша людина в Етернії.
Як на грізного колись супротивника,
зараз ти видаєшся безпомічним.
Як воно, втратити всю свою силу?
Це ти мені скажи.
Звідки мені знати? Моя сила лише зросла.
Я можу завдавати болю.
А можу й забрати біль.
Ти граєшся з силою, як кіт із мишею,
але я бачив, як керують справжньою силою.
О, твоя люба Чарівниця.
Я підозрювала, що між вами було щось більше,
ніж спільний інтерес до Хі-Мена.
Я мала рацію?
Так і знала.
Розкажи мені про дівчину, що втекла, Лицарю.
Можеш розповісти, або, як нова Чарівниця,
я можу просто залізти тобі в голову і прочитати думки.
Вона була найкращою людиною, яку я знав.
І найкращою Чарівницею.
Я буду вдесятеро кращою Чарівницею, ніж була вона.
Ну, ти чудово почала, знущаючись із Орлакса.
Відразу після того, як твій хлопець мучив тебе.
Що? Гадаєш, цілий замок цього не чує?
Навіть створіння у підземеллях, які ненавидять тебе,
жаліють тебе, коли чують, як він тебе принижує і попихає тобою.
Ніхто тут тебе не боїться, Лихо-Лін.
Нам усім тебе шкода.
Притримайте свою жалість, у мене є сила.
І що ти зробила з цією силою?
Чи то пак, що Скелетор дозволив тобі з нею зробити?
У справжньої Чарівниці було стільки сили, що вона її віддала.
Вона дарувала і забирала її за бажанням.
У мене більше сили, ніж будь-коли мала твоя дурна Чарівниця
у її малих немічних руках.
А втім, твій бос так тебе зламав,
що ти не бачиш, що тепер сильніша за нього.
Усю свою силу поборник отримує лише від Чарівниці.
Тож якщо ти справді нова Чарівниця,
то Скелетор не більше, ніж твій слуга.
Ми шукали вцілілих і біженців, коли я почула сигнал тривоги,
і злякалася, що Скелетор прийшов по Рандора.
Хотіла б я побачити обличчя твого батька,
коли він зрозумів, що це ти!
Щодо тата, я відчуваю між вами напругу?
Коли ти втрачаєш дитину, це ніби втратити світло.
Світ стає надто темним, аби щось бачити.
Але я живий, мамо.
Тепер, слава Зоару.
Але поки тебе не було,
Рандор винив мене, бо я не казала, що знаю твою таємницю.
Спочатку я на це ображалася,
а потім образилася на нього самого.
Ми були парою зламаних душ,
які тинялися палацом, ніби привиди себе колишніх.
Ми ніколи не могли дійти згоди!
Зрештою я більше так не могла.
Я збиралася покинути твого батька.
Може навіть повернутися на Землю.
Поки Реніус не посадив нас у «Кіготь» і не відіслав сюди.
А тоді почалося пекло.
Все це моя провина. Моя смерть зруйнувала ваш шлюб.
Це не твоя провина, сину.
Інколи люди просто розходяться.
Якщо все й далі йтиме шкереберть, центр не втримається!
Хоча меч у мене, той хлопець викликав Силу без нього!
Відповідь на цю загадку
мусить бути десь там, у глибинах...
Тобі зі мною нудно, Лін?
Ходи сюди, я дещо тобі покажу.
Дивися уважно, Лін.
Всесвіт такий величезний,
а втім, ми чомусь гадаємо, що маємо якесь значення для космосу.
Але це не так.
Ми лише павутинні кліщі
у безмежному морі зірок.
Поглянь на Небесний пік.
Скоро, вперше від створення світу,
планети розташуються так, як були з самого початку,
і Етернія знову опиниться у центрі всесвіту.
Оскільки я володію мечем,
цей Небесний пік дасть мені владу не лише над всесвітом,
а над самим існуванням!
Йому не завадять зміни.
Поглянь на це.
Усе тут таке
порожнє.
Тут немає задуму, немає смислу.
Лише біль.
Життя — це лише нескінченне, повне болю падіння у смерть, без жодної надії.
Немає замислу, немає плану.
Усі ми геть самі.
Не можна зазирати надто глибоко у жахіття безодні.
Це може викликати звикання.
Чим ближче ми до Небесного піку, тим сильнішим я стаю.
Скоро не матиме значення, як Адаму вдалося викликати силу без меча,
бо у мене буде вся Сила, що існує.
І що тоді?
Що ти маєш на увазі?
Я вб'ю і цю версію Хі-Мена.
Спершу він стане навколішки, а тоді помре.
Все в руках Скелетора!
І це все? Цим усе закінчиться?
Ти стоїш на порозі володінням усією можливою силою
і хочеш скористатися нею, щоб вбити Хі-Мена?
Як ти смієш з мене сміятися, відьмо?
За кого ти себе маєш?
Я не Хі-Мен.
Але якби я була ним, то може, нарешті здобула б крихту твоєї уваги.
Ти відволікаєш мене від Небесного піку.
Тобі не потрібен Небесний пік, щоб перемогти Хі-Мена, дурню.
Самою лише думкою ти міг би вбити короля Рандора звідси,
і тоді принц Адам приповзе до тебе,
благаючи зберегти життя його матері.
Яка в тебе багата уява, маленька вулична шваль!
Він гадає, що ви його.
Але як ви вважаєте?
Я розповідала тобі, як зустріла Скелетора?
Звісно, ні.
Донедавна я небагато з тобою говорила, бо була впевнена, що ти ідіот.
Тепер я розумію, що в моєму жалюгідному житті ти найбільше нагадуєш друга.
Я народилася в нетрях Залезії.
І на мій п'ятий день народження мої голодні батьки не мали вибору,
окрім як з'їсти свою єдину доньку.
Я не хотіла, щоб мене з'їли,
тож заховалася в канаві.
Як щур.
В каналізації було моє спасіння, тож я там залишилася.
На 20 років.
Тоді із жертви я стала...
Дивися, куди йдеш!
кривдником.
Гей!
І щойно я почала вірити, що моє життя нічого не варте....
він мене знайшов.
Я ненавиджу Скелетора,
але я завдячую йому життям.
Він забрав мене з канав Залезії.
Він навчив мене битися,
підсилив мою магію, допоміг знайти своє місце.
Він вважає, що ви належите йому.
Але у моїх людей є приказка.
Це означає «Я належу собі».
Належте собі, моя пані.
Покиньте його, або колись він вас уб'є.
Я це знаю.
І ви знаєте.
Ви мусите звільнитися від Скелетора.
Ні.
Я мушу звільнити нас усіх.
Відвези мене у Сірий Череп, фурмане, і хутко!
Від чого ти тікаєш?
О, я не знаю.
Гадаю, я щойно дізнався, що мої батьки — люди.
Обоє? Пощастило тобі.
Таємниця Хі-Мена, моя таємниця, посварила моїх батьків.
І мені здається, вона точно вбила клин між нами.
Бачиш це?
Все наше життя — це суцільні війни.
Не тому, що ми хочемо битися.
А тому, що ми захищаємо наших людей.
Це те, що ми робимо.
Ти гадав, для твоїх близьких небезпечно знати твою таємницю.
Я розумію, що ти приховував свій секрет з найкращими намірами.
Дякую, Тіло.
Але я не можу сказати, що твоя таємниця нікому не завдала болю.
Я ще дещо тобі не сказав.
Тіло, я давно мав це розповісти.
Я хотів, у Претернії, але тоді я...
Я знаю.
Чарівниця — моя мама.
Може, я завжди знала.
Або ж я зрозуміла це тут, у Містичних горах.
Сама назва це промовляє.
Вони таки містичні.
Може, тому ми опинилися тут, коли я наклала закляття Чарівниці,
щоб перенести нас з Етерноса.
Закляття моєї матері.
Вибач, що приховував це від тебе.
Усі ці роки ти могла її знати,
а тепер вже запізно.
Вона могла сама мені сказати.
За будь-якої нагоди у Сірому Черепі.
Гадаю, вона не хотіла.
Людське серце незбагненне.
Не кажучи вже про серце Чарівниці.
Хочеш ще зі мною посваритися?
Навпаки, любов моя.
Сваритися з тобою весело, повір.
Ти так давно повернувся, а ми досі не зайнялися
іншою нашою улюбленою розвагою.
І що ж це?
Знаєш, мене завжди вабила сила.
А тепер вона тебе переповнює, і я хочу це відчути.
Не так.
Якщо проста смертна переспить із богом, то може прокинутися на тому світі.
Ні, ти мусиш відпустити силу,
інакше ти мене вб'єш.
Я відпускаю Силу!
Я радий, що ти до мене прислухалася.
Я прийшла не за цим.
Ти недалекий передбачуваний чоловічок.
Ти стоїш на березі річки хаосу,
але тобі бракує уяви, щоб побачити щось окрім твоїх нікчемних чвар
і твоїх темних бажань.
Ти жалюгідний.
Ти ніколи не вб'єш Хі-Мена.
А якби вбив, то не знав би, куди себе діти.
Лише він надає змісту твоєму малому порожньому всесвіту.
Лін, будь розважливою.
О, для цього вже запізно.
Ти показав мені форму всесвіту, і там не було задуму.
Лише необмежена Сила, хаос у порожнечі.
Усі мої жертви, щоб повернути магію.
Магію, яку ти втратив, коли розбив Кулю.
Не розумніший за дитину, що бігає за метеликом.
Все тому, що у мене не було цього?
Цього дурного Меча, який ти цінуєш більш за все.
Точно більше за мене.
Але коли я тримаю в руках те,
що ти так довго шукав, мені цікаво,
нащо мені прив'язувати себе до Сірого Черепа,
якщо я сама можу бути поборником.
О ні.
Владою Сірого Черепа!
У мене є Сила.
Дежавю.
Доброго вечора, Етернія.
Жалюгідні, кволі, нікчемні дурні,
ви повзаєте у бруді, переконані,
що ви щось значите.
Ви нескінченно страждаєте,
тож у відповідь отримаєте космічну рівновагу.
Погляньте вгору!
Щоб надати змісту своїм життям, ви боретеся за вічну винагороду
у потойбіччі поряд з вашими героями.
Але я прийшла звільнити вас від кайданів духовності.
Повстаньте і заберіть свою славу.
У житті немає цілі, лише хаос.
І в хаос усі ми повернемося.
Якщо Лихо-Лін контролює силу, певно, вона вбила Скелетора.
Вона щойно вбила усіх на Небесах!
Якщо ми хочемо жити, нам доведеться битися.
Як? Тепер Лихо-Лін невразлива для нашої зброї.
Тоді єдиний спосіб зупинити цю Чарівницю —
це інша Чарівниця.
Тіло, кожну мить Лихо-Лін вдосконалює свої нові здібності
і стає все більш непереможною.
Тоді я мушу зробити те саме.
Якщо я зможу отримати силу, то зупиню її. Мені лише треба більше часу.
І нам знадобиться уся можлива допомога.
Я полечу до Авіонців та Адренідів і попрошу їх до нас приєднатися.
Немає часу, Ваша Величносте.
Дозвольте я спробую.
Я можу послати ментальне повідомлення усій Етернії
і попросити всіх приєднатися до бою.
Ми з радістю приймемо будь-яку допомогу,
від будь-кого.
Не стій там, королівський дурню,
запроси мене.
Переклад субтитрів: Марія Поліщук