NETFLIX-ANIMAATIOSARJA
Mitä hänelle oikein tapahtui?
Adam.
Oletko kunnossa?
Miten olet edes mahdollinen?
Harmaakallon salaisuusvarasto on suurempi -
kuin tämä demoni uskalsi unelmoidakaan!
Viekää hänet kimpustani!
Nyt teen hänestä selvää.
Arvon leidit,
nauttikaa epäkuolleista.
Vahvistuksia.
Emme selviä tästä. On aika lähteä.
Tämän ei pitäisi olla mahdollista.
Miten et ole vielä kuollut?
Hyvä on. Tunne Harmaakallon raivo.
Tätä tahtia he tuhoavat koko kaupungin.
Hänet pitää saada pois täältä. Nopeasti!
Meidät on piiritetty. Miten pakenemme?
Samaa kautta kuin tulimme.
Ei taas!
Nyt on uusi aikakausi.
Menneitä typeryyksiä ei enää sulateta.
Virheet käsitellään pikaisin, kivuliain rangaistuksin.
Kerro, miten hän teki sen!
Teki mitä, herrani?
Hän lausui sanat tyhjin käsin, ja hänestä tuli voiman inkarnaatio!
En tiedä.
Ole kiltti!
Minulla on miekka.
Voima on yksin minun.
Miksi se vastasi hänen kutsuunsa?
Haluan tietää, miten hän teki sen!
Tein sinusta Harmaakallon Velhottaren.
Voima virtaa vain sinun lävitsesi.
Annoitko sen hänelle?
En tietenkään. En tekisi niin.
Sinun on syytä puhua totta, Lyn.
Löydämme ja tuhoamme hänet, rakkaani.
Ei!
Adam, He-Man, tai mikä hän nyt onkaan,
saakoon elää, kunnes selvitän tämän uuden salaisuuden.
Kun minäkin voin kutsua voiman ilman miekkaa,
käytän sitä voimaa tappaakseni hänet itse!
Lähtekää nyt pois!
Tee. Toitko meidät Mystisille vuorille?
Oletko kunnossa?
Joo. Luulisin.
Kiitos.
Entä hän?
Ei hajuakaan.
Ei hätää, Adam. Olimme palatsissa, ja Teela sai…
Anti olla.
En ymmärrä tästä mitään.
Adam halusi tietää, mitä tapahtuisi, jos hän kutsuisi voimaa ilman miekkaa.
Ja näin siinä kävi.
En ymmärrä, miksi hän on tällainen. Palaako hän enää ennalleen?
Entä jos hän yrittää hyökätä? Taistelemmeko häntä vastaan?
Mitä teemme, Teela?
En tiedä! Minulla ei ole vastauksia. En ole Velhotar.
Ehkä et, mutta sait taikojesi avulla meidät tänne.
Miksi siis tänne?
Luulen,
että ihan kuin jokin olisi kutsunut minua.
Sitten me…
Voi ei.
Menetimme hänet kerran. Se ei saa toistua. Tulkaa.
Varovasti…
30 tuntia tällaista.
Etkö koskaan nuku?
Ei kestä kiittää.
Ihme, ettet tappanut sitä.
Tiedäthän, ettei Primerian Orlaxia voi tappaa.
Siksi lukitsit sen tänne.
Oletin, että kaikki uudet ja varastetut voimasi…
Joihinkin asioihin edes minä en pysty.
Mahtaa jurppia.
Hyvä.
Ymmärrän Orlaxin, mutta miksi minä olen yhä elossa?
Kunnioituksesta.
Meidän soturien on tarkoitus kuolla taistelussa, ei häkissä.
Avaa sitten ovi, niin voimme tehdä tästä viimein lopun.
Eikö tämä ole yleensä se kohta, jossa alat käkättää?
Taisit tietää, vai mitä?
Sinä tiesit kaikki ne vuodet, että mestarisi -
oli vain Herra Heiveröinen.
Adam on vahvin tuntemani mies.
Oli tähän asti.
Kerrohan, Asemies.
Monestiko niinä pitkinä vuosina hän kutsui voimaa?
Riittävän usein antaakseen luisevalle…
Ilman miekkaa!
Haluan, että kerrot kaiken, mitä tiedät -
prinssi Adamin voimamanipuloinnista.
Pidät sitä manipulointina ja juuri siksi et koskaan ymmärrä ja häviät aina!
Voittaminen näyttää tältä, Dunkie.
Et varmaankaan ole antanut voiman palautua sen kaapattuasi.
Haluatko tietää, miksi seurasimme Adamia?
Hänellä oli maailmankaikkeuden valta hyppysissään,
mutta hän päätti käyttää sitä vain, kun joku muu sitä tarvitsi.
Hän antoi sen pois! Siksi hän on sankari.
Kerro lisää.
Hän on liian nopea! Emme saavuta häntä koskaan!
Onko tuo manticora?
Aika vaikea sanoa, kun se otus ehti ensin.
Se otus on Adam.
Hän on yhä siellä, Andra. Tunnen sen.
Manticora ainakin tunsi jotakin. Ystäväsi veti sen sisälmykset ulos.
Tämänkö Harmaakallon voima saa aikaan?
Näin käy, kun miekka ei hillitse voimaa.
Puhdasta raivoa ilman järkeä.
Teela.
Adam,
rauhoitu. Keskity.
Teela…
Ei hätää. Hän on kunnossa.
Adam, sinua pelottaa. Olet hämmentynyt.
Me kaikki olemme.
En tiedä, mitä sinulle tai minulle tapahtuu.
En osaa auttaa.
Vielä.
Lupaan, etten luovuta ennen kuin saamme sinut takaisin.
Olemme perhettä, Adam.
Uskon sinuun.
Olen aina uskonut sinuun.
Silloinkin, kun oikea perheesi…
Kun isäsi ei uskonut.
Adam! Satutat minua.
Oletko kunnossa?
Miksi hän hikeentyi noin?
Aivan. Pitää kiirehtiä ennen kuin hän tappaa jonkun.
Onko tuo…
Point Dread!
Skeletor on loihtinut sen ylle Harmaakallon voiman.
Olemme turvassa!
Tuo on kuninkaallinen sinetti. Kuningas Randor on täällä.
Adam, älä!
Ei!
En tiedä teistä, mutta en tee tuota.
JÄLJITETÄÄN
Adam, odota. Ei ollut tarkoitus…
Vanhempasi tekivät virheitä. Omanikin tekivät. Mitä sitten?
Päästäkää irti!
Perääntykää!
Ei! Ettekö tajua…
Seis!
Onko se -
mahdollista?
Nuo silmät.
En uskonut enää katsovani niihin.
Voima on ollut meille suopea -
ja antanut toisen tilaisuuden!
Kun luulin ainoan poikani kuolleen,
halusin hädin tuskin enää elää, saatikka olla kuningas.
Ymmärsin, että vaikka olin monarkkina menestynyt,
olin isänä epäonnistunut.
Perääntykää ja heti!
Vuosien ajan näin sinussa vain miehen, joka sinun pitäisi olla.
Olin sokea sille, kuka oikeasti olet.
Halusin olla vahva kuin mestarimme,
mutta nyt tiedän, että sinä, Adam, olet vahvempi kuin He-Man voisi olla.
Sillä vaatii uskomatonta vahvuutta hallita voimaa,
mutta vielä enemmän tahtoa antaa voiman palautua.
Minun oli määrä olla kuningas,
mutta olen ollut vain hölmö.
Olen kovin pahoillani.
En ole kertonut rakastavani sinua.
Enkä kertonut, että olen ylpeä sinusta.
Oletko kunnossa?
Miksi teet sitä?
Seuraat.
Koska en ole johtaja.
Miten niin?
Olet johtanut armeijoita.
Johtanut miehiä kuolemaan ja vaaraan.
Toteutin vain käskyjä.
Et aina.
Et suuren taistelun jälkeen.
Kun hän oli mennyt.
Hän ei koskaan lähtenyt.
Hän oli aina kanssasi.
Eläen… Ei,
saaden voimaa energiastasi.
Hän kuulostaa loiselta.
Skeletor sanoi antavansa voimasi, mutta hän on väärässä.
Olet nyt Velhotar.
Hänen voimansa virtaa vain sinun lävitsesi.
Mutta hän ei käytä sitä. Hän ajattelee vain pakkomielteisesti He-Mania -
ja sitä, mitä näkee naurettavassa Tähtikamarissaan.
En tiedä, minne hän meitä johtaa.
Ehkä sinun on aika johtaa.
Unohdetaan, että sanoit tuon ääneen.
Lähde täältä niin nopeasti kuin saastaiset käpäläsi jaksavat kantaa,
ennen kuin nyljen sinut ja vedän ylleni kuin turkiksen!
Näytä se vielä.
Nyt -
näytä minulle kaikki muut kerrat, jolloin voima luovutettiin.
Suosiolla tai ei.
Tekstitys: Sonja Lahdenranta