A NETFLIX ANIMÁCIÓS SOROZATA
HALOTTAK FÖLDJE
„Halottak Földjén miből élsz?
Bizony csak abból, amitől félsz.”
Régi gyermekmondóka.
A vége valahogy így volt:
„Menekülj, vagy megőrülsz.
Subternia csupa rémes látomás.
Félelem táplálja a pokol tüzét. A pokol ura Izzó Csont...”
Mi ez?
Szemeket kinyitni!
Keressük meg a Kardot, és tűnés!
Orko? Andra?
Lyn?
Teela.
Hol vagyunk?
Trolla! Otthon vagyok!
Várjunk! Halott vagyok?
Dehogy, te idióta.
Ez nem a valóság. Subterniai illúzió.
Nagyon jó minőségben.
De hol vannak a többiek?
Varázslencse, segíts meg, barátainkhoz elvezess!
Gyengeelméjű.
Jó ötlet. A Mágia Akadémián biztos segítenek megtalálni őket.
Hé, várj, Lyn! Szólíthatlak Lynnek?
Nem.
Asszonyom!
Hol vagy?
Asszonyom!
Érthetetlen!
Itt volt közvetlenül előttünk!
Csillapodj!
Először meg kell tudnunk, hol vagyunk, aztán megkeressük a többieket.
Roboto, nyisd meg a bővített telemetriát! Hol vagyunk?
A szenzorok adatai szerint
sehol.
Igen, és gondolom, egyedül is vagyunk.
Nem érzékelek más életformát a...
Úgy érzem, bunyó lesz.
Végre.
Mennyi harag!
Mögötte mennyi félelem!
Skeletor?
Nem egészen.
De ismerős a név.
Ki vagy?
Egy uralkodó árnyéka.
Most az árnyékok uralkodója,
és ezé a szerény birodalomé.
Miért jöttetek ide?
Egy kardot keresek.
Műgyűjtő, akárcsak én.
Relikviákat gyűjt, amiket egykor féltve őriztek,
de most céltalanul és elhagyatva hevernek az örökkévalóság mélyén.
De vannak köztük igazán különlegesek,
amelyek még mindig ragyognak.
Odaadom, amit keresel, Teela,
de kérek valamit cserébe.
Mit kérsz cserébe?
A félelmedet.
Mutasd meg!
Mióta várok itt magányosan és kifosztva!
Add nekem táplálékul ínycsiklandó félelmedet!
Én semmitől nem félek.
Ó, tele vagy félelemmel.
Tárd fel előttem a félelmedet,
és odaadom, amiért jöttél.
Rendben, a félelmem
cserébe az Erő Kardjáért
és a társaim biztonságos visszatértéért.
Áll az alku.
Lépj be a Sötétség Kútjába, Teela!
Győzd le a démonjaidat, és elnyered a díjat, amire vágysz.
Vagy add meg magad nekik, és örökre
itt maradsz velem
a gyűjteményem részeként.
Vár a felismerés.
Repülj!
Varázsforrás.
Varázsforrás?
A misztikus energia forrása.
A trollai varázslat kifogyhatatlan forrása.
Az életforrásunk.
De ki van száradva.
Mindenki elment.
Hogy lehet?
A varázslat tényleg haldoklik, és nem csak Eternián.
Miért vetítik elénk ezt az illúziót?
Az a félelmetes, hogy talán nem is illúzió.
Ha tényleg elmentek, akkor én vagyok
az utolsó trollai az univerzumban.
Igazad van. Ez ijesztő.
Tudod, a nevem nem is Orko.
Mármint valamennyire igen.
A szüleim fényes jövőt szántak nekem.
Olyan nevet választottak, amely illik a tiszteletreméltó pozícióhoz,
melyet nekem reméltek.
De mikor az ember kicsi, egyes szavakat nehezen tud kiejteni.
„Orkó”-t mondtam, pedig...
Orákulum. Orákulum a neved.
Mindentudó, mindenható. Nem nagy nyomás egy gyereken, igaz?
Hamar felismertem, mennyire különbözöm a többi gyerektől.
Trollán még a gyerekek is könnyen varázsolnak, de...
Én mindent elrontok.
Varázsigék, varázslatok, kész katasztrófa.
Szóval az „Orko” név valahogy beragadt, és a szüleim látva, milyen béna vagyok,
nem is bánták.
Ha „Orákulum” lenne a nevem, még többször kinevetnének.
Most senki nem nevet.
Régen mágiában voltam utolsó. Most talán az utolsó trollai vagyok.
Vicces, nem?
Kicsi,
jelentéktelen…
Harcolnod kell azért, amit nem kapsz meg.
Az ellenségeiddel, igen, de a barátaiddal is.
Azért mondanak gyengének, mert nem értik,
hogy a legkisebb erő is képes egy egész univerzumot kitölteni.
Nekik boszorkányság, de nekem...
Varázslat.
Kérdezhetek valami személyeset?
Nem a szüleim adták a „Démon” nevet. Én találtam ki.
Francba!
Futás!
A „zuhanás” és az „egyedül lenni sötétben” rész megvolt.
Nem túl ijesztő, de mindegy. Folytassuk!
Gyerünk! Várok!
Oké.
Elnézést. Bocsánat.
Pardon. Bocs. Elnézést.
Orvosi ellátásra lesz szükség.
Tudsz valami hasznosat mondani a barátaidról?
A tűzdenevérek nem a barátaim!
Tűzdenevérek?
Árny-Szörnyek, de különböznek a többitől.
Úgy tűnik, a félelemre reagálnak.
A te félelmedre.
Miért nem a tiédre?
Mesterségesen hoztak létre, ezért nem érzek félelmet.
Irigyellek, mert nehéz úgy harcolni, hogy közben bepisilsz a félelemtől.
Most már értem!
Most már érti!
Erős boszorka vagy! Csak van valami használható varázsigéd.
Varázspálca kell hozzá, hogy a megmaradt varázserőmre fókuszáljak. És te?
Mondtam. Legfeljebb abban vagyok jó, hogy semmiben nem vagyok jó.
Nem tehetek semmit, hacsak a szörnyek nem csúsznak el banánhéjon.
Mintha a szüleidet hallanám.
Régóta várok erre.
És nem érted, miért nem bíztam benned!
De bíztál. Bárki ellen is harcoltunk, a csatákban rám bíztad az életedet.
Nem az igazi életemet.
Egyáltalán nem ismersz. Mindig is egyedül voltál.
Te nem ő vagy!
Nem vagy valódi!
Te semmi vagy!
A félelem vagyok. A te félelmed!
Elégtelennek, elhagyottnak, sebezhetőnek, magányosnak érzed magad.
Mindezt egy titok miatt, amit csak veled nem osztottam meg!
Az egyik ember uralkodik a másik felett!
Azért az enyém a hatalom,
mert te lemondasz róla.
Értem már.
Tudom már, mitől félsz igazán.
A legtöbben attól félnek, hogy átlagosak.
Te pont ellenkezőleg.
Azért hazudtak, hogy megvédjenek.
Mitől?
Amitől a leginkább félsz.
Ami átvette az irányítást feletted.
A saját sorsod.
Én irányítom a sorsomat.
Úgy, hogy elrejted.
Úgy, hogy átlagosnak tetteted magad.
Miközben valahol mélyen tudod, hogy sokkal több vagy ennél.
És rettegsz tőle.
Igen. Igen, így van.
Mert nem értem.
De ez még nem jelenti, hogy átvette az irányítást.
Én irányítok, teljes egészében.
Én irányítom az erőmet, a reményeimet, még a félelmemet is.
Egyik sem lehet a tiéd.
Nem. Megállapodtunk.
Táplálj a félelmeddel! Add nekem az erődet!
Itt lent egyetlen erő van. Amit te adtál nekem.
Az erő, mellyel a félelmeim manifesztálhatók.
Irányíthatók.
Uralhatók.
Lehetetlen!
Mi vagy te?
Ó, Izzó Csont...
A legrosszabb rémálmod vagyok.
Orko, vége!
Életben vagytok!
De hol van...?
Teela!
Megtaláltad a Kardot!
Add ide!
Ez csak az egyik fele. Tudod, hogy találjuk meg a másik felét?
Mindenható Zoar, szakítsd szét a sziklát,
és nyisd ki a Menny Kapuját!
Segítsen minket a sors szeme, legyen meg a Kard másik fele!
Ez…
Preternia?
De hogy...?
Az utolsó varázserővel, amit ki tudott préselni magából.
Hogy a jókat segítse.
Senki nem születik démonnak.
Csak az számít, hogy halsz meg.
Futás!
Ne most!
Igen.
A félelmed, kiabáld ki magadból,
hangosabban!
Csótány!
Nézd, Lyn! Sikerült! Nekem!
Orko, hagyd abba!
Teela, minden rendben.
Nem félek.
Nem félek tőle.
Nem hagyhatom magára.
Démon, távozz!
Menj vissza az árnyaidhoz!
Orko.
Próbáltam megmenteni.
- Nem eléggé. - Neked kellett volna megtenned.
Hátra!
Ez a szövetség hiba volt.
De könnyen kijavítható.
Teela!
Adam?
A Szürke Koponya erejével!
A feliratot fordította: Klein Szilvia