NETFLIX-ANIMAATIOSARJA
KUOLLEIDEN MAA
Et voi, rakas, elää kuolleiden maassa.
Täällä kaikki maksetaan pelon valuutassa.
Vanha loru lapsuudestani.
Loppu menee näin:
Pakene, ennen kuin sekoat, unohda Subternian show.
Kauhu liekkejä yllyttää ja niiden herra on Scare Glow.
Mikä tuo on?
Silmät auki.
Etsitään miekka ja häivytään.
Orko! Andra!
Lyn!
Teela.
Missä olemme?
Trolla! Olen kotona!
Hetkinen. Olenko kuollut?
Et tietenkään, hölmö.
Tämä on jokin subternialainen illuusio.
Oikein onnistunut sellainen.
Mutta missä muut ovat?
Mystinen tiirauslinssi tuo vie meidät ystäviemme luo.
Imbesilli.
Hyvä ajatus. Joku taika-akatemiasta voi auttaa.
Odota, Lyn. Voinko kutsua sinua Lyniksi?
Et.
Arvon neiti!
Missä olette?
Arvon neiti!
Järjetöntä.
Hän oli aivan silmiemme edessä.
Rauhoitu.
Ensin selvitämme, missä olemme. Sitten voimme etsiä muita.
Roboto, käytä telemetriikkaasi. Missä olemme?
Sensorien mukaan olemme…
SKANNATAAN…
…ei-missään.
Niin. Ja varmaan yksin.
En havaitse muita eläviä…
Haistan taistelun.
Viimein.
Niin paljon vihaa.
Sen takana niin paljon pelkoa.
Skeletor?
Ei aivan.
Mutta muistan sen nimen.
Kuka olet?
Hallitsijan varjo.
Nyt varjojen hallitsija.
Ja tämän vaatimattoman valtakunnan.
Miksi tulit tänne?
Etsin miekkaa.
Vai niin, kaltaiseni keräilijä.
Säilytät ennen niin arvossa pidettyjä reliikkejä,
jotka nyt tarpeettomina hylätään iankaikkisuuden syvään päähän.
Mutta osa niistä, erityisimmät,
hohtavat yhä.
Saat etsimäsi, Teela,
vaihdossa.
Vaihdossa mistä?
Pelostasi.
Näytä se minulle.
Miten kauan olenkaan täällä odottanut yksin ja riistettynä.
Ravitse minua herkullisella pelollasi.
En pelkää mitään.
Sinä suorastaan tihkut sitä.
Paljasta pelkosi -
ja annan sinulle sen, mitä tulit hakemaan.
Hyvä on, pelkoni -
vaihdossa voimamiekasta -
ja seurueeni turvallisesta paluusta.
Sovittu.
Astu pimeyden kaivoon, Teela.
Nujerra demonisi ja saat havittelemasi palkinnon.
Antaudu niille ja vietät ikuisuuden täällä kanssani,
osana kokoelmaani.
Ilmestys kutsuu.
Lennä!
Loitsulähde!
Loitsulähde, vai?
Mystisen energian upea malja.
Trollalaistaikojen ehtymätön lähde.
Elinvoimamme.
Mutta se on kuiva.
Kaikki ovat poissa.
Miten?
Taikuus tosiaan kuolee. Eikä vain Eterniassa.
Mutta miksi meille näytetään tämä?
Pelottavinta on se, ettei tämä ehkä olekaan illuusio.
Jos muut ovat poissa, olen siinä tapauksessa -
universumin viimeinen trollalainen.
Totta. Pelottavaa tosiaan.
Nimeni ei muuten ole oikeasti Orko.
Tai on se tavallaan.
Vanhempani halusivat minun saavuttavan suuria asioita,
joten syntyessäni sain nimen, joka vastasi sitä kunnia-asemaa,
jonka he odottivat minun saavuttavan.
Mutta lapsena joitakin sanoja on vaikea lausua.
Sanoin "Orko", kun tarkoitin…
Oraakkeli. Nimesi oli Oraakkeli.
Kaikkitietävä, kaikkivoipa. Ei paineita.
No, äkkiäkös he huomasivat minun poikkeavan muista.
Taikuus on trollalaisille helppoa, mutta minä…
En osaa tehdä mitään kunnolla.
Taiat ja loitsut menivät kaikki mönkään.
No, Orko-nimi jäi ja kun vanhempani tajusivat epäonnistumiseni,
he olivat nimestä mielissään.
"Oraakkeli" olisi saanut muut nauramaan minulle entistä enemmän.
Nyt ei kukaan naura.
Olin heistä vähäisin, nyt ehkä viimeinen.
Hassua, eikö?
Pieni,
merkityksetön…
On taisteltava kaikesta, mitä ei anneta.
Vihollisia vastaan toki, mutta varsinkin ystäviä.
Kun toiset kutsuvat heikoksi, he eivät vain ymmärrä,
että pieninkin määrä vahvuutta voi täyttää koko universumin.
Heistä se on noituutta, minusta -
se on taikuutta.
Saanko kysyä jotain henkilökohtaista?
Ei, lisäsin "Häijyn" nimeeni itse.
Voi rähmä.
Juokse!
No niin, putoaminen ja yksin pimeässä oleminen kokeiltu.
Ei kovin pelottavaa minusta, mutta jatketaan.
Hei haloo! Minä odotan!
Jaahas.
Anteeksi. Olen pahoillani.
Suokaa anteeksi. Valitan.
Tuo vaatii lääkärin apua.
Olisiko mitään hyödyllistä tietoa ystävistäsi?
Tulilepakot eivät ole ystäviäni!
Tulilepakotko?
Ne ovat varjopetoja, mutta aivan uudenlaisia.
Ne näyttäisivät reagoivan pelkoon.
Sinun pelkoosi.
Miksei sinun? -Koska olen rakennelma, en koe pelkoa.
Kadehdin sinua sitten. On nimittäin vaikea taistella, kun on ihan kauhuissaan.
Kuinka valaisevaa.
Valaisevaa!
Olet mahtava noita! Kai sinulta loitsu tai kaksi löytyy?
Tarvitsen sauvaani keskittääkseni vähäiset taikavoimani. Entä sinä?
Kuten sanoin, olen hyvä vain olemaan huono.
Elleivät varjot liukastu banaaninkuoriin tai syty tuleen, olen hyödytön.
Kuulostat vanhemmiltasi.
Olen odottanut tätä pitkään.
Ja sinä mietit, miksen luottanut sinuun.
Luotit sinä. Jokaisessa taistelussa jokaista vastaan. Koko hengelläsi.
En oikealla hengelläni.
Et tuntenut minua lainkaan. Olet aina ollut yksin.
Et ole hän!
Et ole aito!
Et ole mitään!
Olen pelko. Sinun pelkosi!
Riittämättömyys ja hylkäys, hauraus ja eristyneisyys.
Kaikki se siksi, että kerroin salaisuuteni kaikille muille paitsi sinulle!
Mikä määrä valtaa toisesta olennosta!
Valta on minun,
koska sinä luovuit siitä.
Nyt ymmärrän.
Nyt tiedän, mikä sinua todella pelottaa.
Useimmat pelkäävät tavanomaisuutta…
Mutta sinä olet aivan toisenlainen.
He valehtelivat, koska he yrittivät suojella sinua.
Miltä?
Siltä, mitä eniten pelkäät.
Siltä, mikä sinua niin näppärästi hallitsee.
Omalta kohtaloltasi.
Hallitsen kohtaloani itse.
Kätkemällä sen.
Esittämällä tavallista,
vaikka tiedät syvällä sisimmässäsi olevasi paljon enemmän.
Miten se mahtaakaan sinua hirvittää.
Kyllä. Hirvittää se.
Koska en ymmärrä sitä.
En ole koskaan ymmärtänytkään. Mutta ei se silti minua hallitse.
Minun voimani ovat minun, kaikilta osin.
Vahvuuteni, toivoni, jopa pelkoni.
Etkä saa niistä mitään.
Ei. Me sovimme asiasta.
Syötä pelkosi minulle. Anna minulle voimasi.
Täällä on vain se voima, jonka minulle annoit.
Voima tuoda pelkoni ilmi.
Hallita niitä.
Ottaa ne nimiini.
Ei voi olla totta!
Mikä sinä olet?
Voi, Scare Glow…
Olen pahin painajaisesi.
Orko, se on ohi nyt.
Olette elossa!
Mutta missä on…
Teela!
Löysit miekan!
Anna se tänne.
Tuo on vasta puolet voimamiekasta. Pystytkö löytämään toisen puolikkaan?
Kaikkivoipa Zoar, hajota tämä kallio -
ja avaa taivaan portti.
Käänny kohtaamaan katse kohtalon, ja vie meidät luo toisen puoliskon.
Onko tuo -
Preternia?
Miten se…?
Viimeisillä taikavoiman rippeillään.
Hyvien puolesta.
Kukaan ei ole häijy syntyjään.
Mutta tärkeintä on se, miten kuolette.
Paetkaa!
Ei nyt!
Kyllä.
Pelkosi, parkaisusi.
Kovempaa!
Hyönteinen!
Katso, Lyn! Minä teen sen!
Orko, sinun on pakko sinnitellä.
Teela, ei hätää.
En pelkää.
Hän ei minua pelota.
Hän ei pärjää yksin.
Tiehesi, demoni.
Palaa varjoihisi!
Orko.
Yritin pelastaa hänet.
Et riittävän ahkerasti. -Sinun olisi pitänyt kuolla.
Peräänny!
Tämä liitto oli erehdys.
Mutta asia on nopeasti korjattu.
Teela!
Adam?
Harmaakallon tähden!
Tekstitys: Sonja Lahdenranta