ANIMOVANÝ SERIÁL NETFLIX
ZEMĚ MRTVÝCH
Peněz a zlata do Země mrtvých nenos,
strach a hrůza jediný jsou zde přínos.
Stará dětská říkačka.
Končí to takhle:
uteč pryč, nežli zešílíš, nevěř tomu, co v Subternii uvidíš.
Ohně pekelné hrůza pohání, temný Strašák místní pán…
Co to je?
Mějte oči na stopkách.
Najdeme Meč a zmizíme.
Orko? Andro?
Lyn?
Teelo.
Kde to jsme?
Trolla! Můj domov.
Počkat. Já jsem umřel?
Jistěže ne, hlupáku. Je to iluze vyvolaná Subternií.
Velice dobrá iluze.
Kde jsou ostatní?
Záhad lupo mystická, ukaž, kde přítel se ukrývá.
Tupče.
Dobrý nápad. Na Akademii kouzel nám pomůžou.
Počkej, Lyn. Můžu ti říkat Lyn?
Ne.
Má paní!
Kde jsi?
Má paní?
Nechápu to.
Teď tady stála.
Uklidni se.
Nejdřív zjistíme, kde to jsme, pak můžeme hledat ostatní.
Roboto, co tvá telemetrie? Víš, kde jsme?
Podle senzorů jsme…
nikde.
Ještě řekni, že tu jsme sami.
Nedetekoval jsem žádné jiné formy…
To smrdí bitkou.
Konečně.
Tolik vzteku.
Tolik skrývaného strachu!
- Skeletore? - Ne tak docela.
Ale to jméno znám.
Kdo jsi?
Stín vládce.
Nyní vládnu stínům a této skromné říši.
Proč jsi sem přišla?
Hledám meč.
Á, sběratelka, jako já.
Správce artefaktů kdysi ceněných,
nyní odhozených a navždy opuštěných v temných hlubinách věčnosti.
Avšak některé z nich, ty mimořádné,
stále září.
Dám ti to, co hledáš, Teelo.
Výměnou.
Výměnou za co?
Za tvůj strach.
Ukaž mi ho.
Jak dlouho už tu čekám, sám a strádající.
Nakrm mě svým lahodným strachem.
Já nemám strach.
Je z tebe cítit na sto honů.
Předveď svůj strach,
a dám ti to, pro co jsi přišla.
Tak dobře. Můj strach…
výměnou za Meč Moci
a bezpečný návrat mých přátel.
Dohodnuto.
Vstup do Studnice temnoty, Teelo.
Pokoř své démony a získej to, po čem tak toužíš.
Podlehni jim, a strávíš zbytek věčnosti zde,
se mnou,
jako součást mé sbírky.
Nechť zkouška začne.
Leť!
Kouzelný pramen!
- Kouzelný pramen? - Slavný zdroj magické energie.
Nevyčerpatelný zdroj trollanské magie,
naší živoucí síly.
Ale… je suchý.
Všichni zmizeli.
Jakto?
Magie skutečně umírá, a nejenom na Eternii.
Proč nám to ale ukazují?
Nejděsivější je, že to nemusí být iluze.
Pokud opravdu zmizeli, pak jsem…
poslední Trollan ve vesmíru.
Máš pravdu, je to děsivé.
Víš, že se nejmenuju Orko?
Teda, vlastně jmenuju,
ale rodiče měli velká očekávání,
tak mi dali jméno hodné významného postavení,
kterého jsem měl jednou dosáhnout.
Jenže děti někdy neumějí vyslovovat.
- Řekl jsem „Orko“ místo… - Orákulum. Pojmenovali tě Orákulum.
Vševědoucí, všemocný. Nízké nároky, co?
Netrvalo dlouho, a ukázalo se, jak jsem od ostatních dětí odlišný.
Trollané mají magii v krvi, ale já…
Všechno zvorám.
Kouzla, zaklínadla, všechno pohnojím.
Každopádně mi „Orko“ zůstalo, a když rodiče viděli mou neschopnost,
byli za to rádi.
Být Orákulum, lidi by se mi smáli ještě víc.
Teď se mi nemá kdo smát.
Byl jsem z nich nejhorší a teď jsem možná poslední.
Ironie, co?
Malý…
bezvýznamný…
Co ti nedají, o to se musíš poprat.
Nejenom nepřátelé, ale hlavně přátelé.
Myslí si, že jsi slabý, protože nechápou,
že i ta nejmenší známka síly může zaplnit celý vesmír.
Považují to za čáry, ale pro mě je to…
magie.
Můžu mít osobní otázku?
Ne, nedali mi jméno Zlá, to jsem si časem přidala sama.
A do prdele.
Utíkej.
Tak, volný pád a trčení ve tmě bychom měli.
Strach si představuju jinak, ale budiž, jedeme dál.
Tak dělej! Já čekám!
Aha.
Promiňte. Omlouvám se.
Mrzí mě to. Já nechtěl. Nezlobte se.
Vyhledejte lékařskou pomoc.
Jak se tvých kamarádíčků zbavíme?
Ohňopýři nejsou mí kamarádi!
Ohňopýři?
Jsou to Stínové bestie, ale nikdy jsme takové neviděli.
Zřejmě reagují na strach.
Tvůj strach.
Proč ne na tvůj?
Jako umělý výtvor strach necítím.
To se máš.
S počůranýma kalhotama se bojuje fakt blbě.
Už mi svitlo.
Světlo!
Jsi mocná čarodějka, určitě máš v rukávu nějaké kouzlo!
Bez své hole nevyvolám ani zbyteček magie. Co umíš ty?
Říkal jsem, že jediné, co umím, je nic neumět.
Pokud stíny nekloužou po šlupkách od banánu, jsem k ničemu.
Zníš jako tví rodiče.
Na tuhle chvíli čekám už dlouho.
A ty se divíš, že jsem se ti nesvěřil?
Ale svěřil. V každé bitvě jsi svěřoval život do mých rukou.
Ne ten skutečný.
Pravda je, že jsi mě vůbec neznala. Vždycky jsi byla sama.
Ty nejsi on!
Nejsi skutečný!
Nejsi vůbec nic!
Jsem strach. Tvůj strach!
Neschopnost a opuštěnost, slabost a odloučení,
a všechno kvůli tajemství, které jsem svěřil úplně každému…
kromě tebe.
Jeden člověk může mít tak obrovskou moc nad jiným.
Já mám tu moc,
protože ty…
mi ji dáváš.
Už tomu rozumím.
Už chápu, co tě doopravdy děsí.
Většina lidí se bojí průměrnosti…
ale ty jsi pravý opak.
Lhali ti, aby tě chránili.
- Před čím? - Před tím, čeho se bojíš nejvíc.
Čím se necháš nejvíc ovládat.
Svým osudem.
- Svůj osud si řídím sama. - Tím, že ho skrýváš.
Předstíráš, že jsi obyčejná,
přestože v hloubi duše víš, že jsi mnohem, mnohem víc.
A to tě musí opravdu děsit.
Ano.
Ano, děsí.
Protože tomu nerozumím.
Nikdy jsem tomu nerozuměla, což ale neznamená, že mě to řídí.
Mám svou moc pod kontrolou.
Každičkou část.
Svou sílu, naději, dokonce i svůj strach.
A tobě ho nedám.
Ne.
Měli jsme dohodu.
Nakrm mě svým strachem. Dej mi svou moc.
Jediná moc je ta, kterou jsi dal ty mně.
Moc projevit svůj strach.
Ovládat ho.
Přiznat si ho.
To není možné!
Co jsi zač?
Ach, Strašáku…
Jsem tvá nejhorší noční můra.
Orko! Je po všem.
Vy žijete!
Kde je…
Teelo!
Našlas meč!
Dej mi ho.
Máme půlku Meče Moci. Víš snad, jak najít druhou část?
Všemocný Zoare, skálu pevnou rozbij teď, Bránu nebeskou otevři nám hned.
Zraky osudu obrať k nám, a vyjev, kde meče půl hledat mám.
Není to…
Preternie?
Ale jak…
Vydala ze sebe poslední zbytky magie.
Pro hrdiny.
Zlí se totiž nerodíme.
Důležitější však je, jak zemřete.
Pryč!
Teď ne.
Ano!
Cítím váš strach…
čím dál tím víc!
Ty hmyze!
Lyn, podívej! Dělám to úplně sám!
Musíš vydržet, Orko.
Neboj, Teelo.
Nemám strach.
Neděsí mě.
Sám to nezvládne.
Zmiz, démone!
Vrať se do stínů!
Orko.
Chtěla jsem ho zachránit.
- Málo ses snažila. - Mělas tam zůstat ty.
Odstup!
Neměli jsme se paktovat.
Ale snadno to napravíme.
Teelo!
Adame?
Při Moci Grayskullu!
Překlad titulků: Jiří Nehyba