EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
-Bette, var har du varit? -Jag sov. Jag fick precis era sms.
-Okej. -Hände det verkligen?
-Hon föll från taket. -Alla är här.
Inte Nabil. Han ligger och gråter.
-Klandrar du honom? -Ja. Och för värre saker.
June ligger också. Hon vet inte att Cassie är död.
-Vi vet inte om hon är död. -Hon kan inte ha överlevt.
Herregud!
Hörni, fokusera.
Madame och snuten har pratat, sen är det vi.
-Hon lär fråga var vi var. -Tror de att hon blev knuffad?
-Nej, hon var full. -Vi svarar likadant.
Vi sov när Cassie föll.
Det är en lögn. Jag vet inte var ni var när det hände.
Om en version avviker ser vi andra skyldiga ut.
Till vad? Det var en olycka. Låt inte polisen tro nåt annat.
Shane har rätt. Alla måste berätta samma sak.
En pas de deux är höjdpunkten i nästan varje balett.
Duetten. De bådas dans.
Den är balettens mittpunkt.
En duett kräver perfekt synkronisering.
Två kroppar som sammanfogar linjer, andas som en.
Ett konstant behov av balans som kan skifta på ett ögonblick.
Det kräver uppoffring.
Båda parter dansar för ett större syfte.
I duetten finns det bara en sak som betyder något.
Tilliten mellan er två.
En enda miss, en instabil rörelse…
På ett ögonblick raseras strukturen,
och man drar med sig sin partner i fallet.
Benet bakom.
Det heter arabesque, inte secabesque.
Balanserad épaulement. Nu.
Bättre.
Vår gäst bjöd visst på mer motivation än jag ger er.
Okej, vila.
Nej. Håll positionen.
Sienna Milken är trots allt dans la maison.
Som ni vet har jag gjort ett sällsynt undantag.
Tre elever ska få dansa i en musikvideo
som ms Milken ska koreografera och dansa i.
Du kan låta dem slappna av.
Ja, men det tänker jag inte göra. Inte än.
Det här är er chans att visa en av landets bästa dansare
vad ni går för innan hennes eliminerande dance-off.
Tack.
Det där blir aldrig lättare, va?
Till mitten. Tendu från igår. Tre grupper.
Sienna? Bette Whitlaw. Delias syster.
Jisses. Sist vi träffades var du typ tio år.
-Jag älskar din syster. Hon är bäst. -Gillar du det hon gör lär du älska mig.
Ms Whitlaw. Om ni kunde slita er?
Ms Milken.
Jag är Caleb Wick.
Snyggt jobbat därinne.
Tja...
Jag ser så fram emot att få dansa för dig.
Ni kommer säkert att blända oss, mr Wick, men vi måste vidare.
Har ni tillåtelse att vara här?
Det kan du ge dig på. Jag är Neveah Stroyers mor.
Så detta är la mère mystérieuse.
Okej.
Och det här har jag längtat efter att få se.
Och jag är Tyler. Neveahs något äldre, mycket klokare bror.
-Din syster har verklig talang. -Ja, hon är grym, va?
Gissa vem som följde henne till studion då hon var liten?
Mamma!
-Hej! -Vad gör du här?
-Vilken dansare du har blivit. -Det här stället gör dig gott.
Frun, jag vill tacka er för att ni gav min dotter en chans.
Ni har gett henne en framtid, och det är en välsignelse.
-Jag har inte ord så det räcker. -Det har du nog.
Men det finns inga garantier.
Eller hur, Sienna?
Ja. Talang är bara en del av ekvationen.
Tja. Nu har hon en mammas stöd.
Tur för henne.
À bientôt.
Jag kommer strax.
När går flyget?
Jag reser inte.
Mina advokater ska försöka ordna så att jag får stanna här.
Varför flytta när du redan är här?
Nevie, hon stannar i Chicago.
Mamma Stroyer! Du är ute!
Hej!
Nabil Limyadi?
Vi har gemensamma vänner i Paris.
Hoppas att jag får se dig dansa senare.
Jag är upptagen.
Du skojar väl?
Mitt liv känns inte som en popsång.
Jag vet vad som hände.
Nej, du har ingen aning.
Och min gissning? Den här tjejen du älskar?
Hon skulle inte vilja att du satt och väntade.
Hon skulle vilja se dig dansa.
Du sparade dem!
Skulle jag ha slängt dem, då?
Det är som jag säger,
man måste läsa de här långa böckerna som ung,
för när man blir äldre hinner man inte.
I fängelset hann du väl?
Böcker var min enda utsikt när jag satt inne.
Jag vägrade sitta och stirra på betongblock.
Det där är superlim, Veah.
Ja, och nu kan jag dansa igen.
Du skämtar väl?
Mamma, glöm tyllkjolar och tiaror.
Jag vet. Men det verkar inte friskt.
Okej.
Ty och jag ska ut på äventyr.
Lycka till med dansen för den där damen.
Tack.
-Hej. -Alla har lektion, så det är lugnt.
-Tack för att du tar emot mig. -Självklart.
En gång landade jag en roll i Chicago PD. Det var bara två dagar, men du vet:
"Det finns inga små roller, bara små skådisar."
Men jag gjorde en massa efterforskning för rollen,
för det är så jag jobbar, och...
-Du hade en ledtråd. -Ja. Nån skickade den här till mig.
Det har nog med Cassie att göra. Ser du skissen?
-En sovande flicka. -Det kan vara en tjej i koma.
Och så är det nån slags kod. Lila F, två kronor, begär.
Det ser ut som en rollista, Isabel,
om jag får kalla dig det, för du sa att du heter så.
Så här är det. Det där är ingen koma.
Det är Törnrosa, alltså baletten som de skulle dansa innan Cassie föll.
Det där är Topher Brooks rollista.
Det här är inte "begär", det är prinsen, Désiré.
Shane hade fått rollen,
tills Brooks ändrade sig och gav den till Nabil.
Så vinnarna var han och Cassie.
Och förlorarna är de två på andra plats. Och så går det till här.
Så Shane blev petad.
Och Bette fick en obskyr liten roll.
Det sägs att båda grälade med Cassie kvällen hon föll.
Så nån skickade mig två ledtrådar.
Tur för dig.
Kan du avleda uppmärksamheten medan jag pratar med några elever?
Det skulle Madame inte gilla.
Du, då? Du bryr dig väl om deras säkerhet?
Ta det lugnt med tricksen.
Jag har inga tricks.
Det har du, och dansare som Sienna Milken ser igenom sånt.
Snälla. Jag kommer att glänsa på provdansningen.
Musikvideo?
Det blir första gången familjen får se mig dansa sen puberteten.
Varför ska de se dig dansa när ditt anfall blev viralt?
Ja, jag vill berätta en annan historia.
-Är det din? -Hör Brooks den är du död.
Brooks vet knappt att jag finns.
Vad har vi här, Shaney?
Ge hit.
"Hej, snygging."
"Jag har tänkt på dig hela veckan."
"Träffas vi offline ikväll?"
Jag hade fått tag i den själv.
Ja, ikväll lär du få till det. Din sexgalning.
Jag får åtminstone nåt, vilket är mer än du kan säga.
Jag menar, allvarligt.
Huset är fullt av tjejer, men du är ensam. Vad kommer det sig?
Tro mig, jag klarar mig bra.
Fem, sex. Fem, sex, sju, åtta!
Viv, du är ute. Nästa!
Fin kontroll.
Fem, sex. Fem, sex, sju, åtta.
Tack, mina damer.
Lägg nu till er egen stil.
I slutet av kombon vill jag att ni improviserar.
Okej.
Tack, mina herrar. Jag har sett tillräckligt.
Till ensemblen...
...vill jag bjuda in...
...Neveah...
...och...
...Bette.
Sienna, tack så mycket. Jag ska inte svika dig.
Hälsa din syster från mig.
Och för duetten med mig…
Nabil.
Jag vill börja i studion ikväll klockan sju.
Tack, allihopa.
Det var ett nöje att träffa er.
LEDIG IKVÄLL?
NU ÄR JAG DET
Grattis.
Tack.
Privatlektioner och allt.
Arbetet börjar.
Du kunde åtminstone vara lite gladare.
Jag behöver inte vara nåt för dig.
Tjejer!
Gissa vem som inte lär blanda ihop beställningarna ikväll?
Jag memorerade bordsnumren.
Men nu ska du jobba i Patrons Lounge.
-Vad? -Jag vet.
Jag har jobbat här i ett år och du i en minut.
Dubbelt så mycket dricks. Hallå!
-Och adjö! -Ha det så kul.
Ser man på, nån har visst kommit upp sig.
Travis. Kul att se dig.
Jag antar att du känner mr Talbot?
-Vår före detta styrelseordförande. -Han investerar i mitt startup-företag.
-Hoppas att du gillar det nya jobbet. -Jag känner mig lite osäker, men...
-Du klarar det här. Ha kul ikväll. -Tack.
Ser det här ut som: "Mamma, jag klarade mig bra utan dig"?
Mer som: "Jag är rädd för att öppna mig, så jag stöter bort alla."
Jag vet hur det känns. Din mamma älskar dig så gott hon kan.
Resten av oss får hitta tillgivenhet på andra sätt.
-Jag vill inte... -För sent. Jag sms:ar adressen åt dig.
Ring mig kl 22. Om jag inte svarar, ring insatsstyrkan.
Du kan inte motstå mig, va?
Jag har fått en grym chans och får inte misslyckas.
Det är inte mitt problem.
Jag fick möjligheten tack vare min storasyster.
Jag måste bevisa mig värdig.
Matty? Vem pratar du med?
-Jag kan inte ha ont. -Nej. Inte nu, okej?
Är det här din nya tjej?
Du har varit här förut, va?
-Nej. -Nej.
Inte? Då kan ni berätta där inne. Kom, jag gör sås.
-Jag skulle bara hämta nåt. -Hon ska gå.
Vem uppfostrade dig? En flock vargar?
Bjud in din vän på middag. Och stäng dörrarna, du släpper ut luften.
Det vilar en sötma i luften.
Över människorna också.
Oj...
Otroligt att du tänker så efter allt som har hänt.
Jag sa till mig själv att om jag ägnade strafftiden åt att hata folk,
då skulle jag göra likadant i frihet,
så jag gjorde en lista över alla platser vi skulle kunna se tillsammans.
Vad för platser?
På tal om din favoritbok… kanske Massachusetts?
Vi kunde simma i Walden Pond, gå Black Heritage Trail
och se var Louisa May Alcott bodde.
Visste du att hon bodde vid den underjordiska järnvägen?
-Unga kvinnor är inte min favoritbok. -Förr var den det.
Du älskade historien om Amy som tog sig ut och följde sina drömmar.
-För du var alltid på väg nånstans. -Det är vi båda, mamma.
Det finns säkert bibliotekariejobb i LA.
Det finns bibliotek i Chicago också.
Ja, men jag måste behålla mitt fokus. Och oroar jag mig för dig...
Det behövs inte. Jag ska hjälpa dig att följa dina drömmar.
Eller så blir det nåt kaos som vanligt, och så tvingas jag ta hand om dig.
Är det nåt fel på att folk tar hand om varandra?
Jag står inför en jättechans.
En unik chans.
Om jag låter mig distraheras är det över för min del.
Jag har också en chans, Veah.
En chans att vara din mor igen.
Ta honom, han gillar dig.
Med mig börjar han nog bara gråta.
Så är det nog med alla killar.
Det räcker.
Du kommer att vilja ha mer, tro mig.
Du är inte härifrån, va?
Glencoe? Wilmette? Kenilworth.
-Hur gissade du? -Jag har näsa för sånt.
Min familj har bott i Chicago i 100 år. Vi har djupa rötter.
Vill du ha lite vin? Den dyra sorten.
Det är för mycket.
Maten är nylagad. Såna kalorier fastnar inte.
Hon är dansare, mamma.
Olik alla dansare jag har sett.
För dig är finkultur att gå på strippklubb.
Jag kan dans, gumman.
Så du gillar min son?
Måste du, mamma?
Jag frågar bara.
Jag har rätt att veta vad en snofsig tjej ser hos min pojke.
Han låtsas vara tuff, men innerst inne är han en riktig mjukis.
Okej. Kan vi inte bara äta nu? Snälla?
Ja. Nu äter vi.
Gott, va?
Ja.
Matteo. Den här gillar jag.
-Salute. -Salute.
Gå ett och två och tre och fyra,
och fem, sex, sju, smält och åtta,
och sträck, två och tre.
Dansar jag fel?
Du dansar bra, men var är kärleken?
Hon ligger i en sjukhussäng, inte långt härifrån.
Du är en snobb.
Ursäkta att jag inte gillade din låt.
Jag fattar.
-För dig är en bra balett mörk och dyster. -Varför valde du mig?
Jag ser pojken som en gång älskade det här.
Minns du första gången du såg balett?
Mina föräldrar tog mig med på Don Quixote.
Basilios inträde var en aha-upplevelse.
Det visade på en möjlighet. Jag såg makt och kontroll.
-Respekt. -Och glädje?
Visst. Jag var ett barn.
Den här videon är kanske första gången andra barn ser balett.
Så om du inte visar mig den glädjen, visa dem.
Du kände det, Nabil.
Det såg jag.
Om jag börjar känna nåt nu...
…kanske jag aldrig slutar.
Hej, det är Shane…
Jason?
Av med skorna.
Snygg inredning.
Jag gillar att kyssas.
Alla killar gillar det inte, men...
Det var min man som gillade musik.
Han lärde pojkarna dansa swing och svinga en hammare.
-När gick han bort? -Han är fortfarande med oss, raring.
Han är bara inte här.
Nu är det din tur!
Var har du lärt dig att dansa så där?
Alldeles nyss.
-Ta det lugnt, hon har dansat hela dagen. -Hon klagar inte.
Se på henne!
Kom igen!
Inte illa.
Jag skulle bara vara värdinna, men sen fick jag servera också.
-Du ser ut att behöva en paus. -Kan inte. Jag jobbar ännu.
Reglerna är annorlunda här.
Inte för mig.
Jag behöver jobbet, och då måste jag följa reglerna...
Du knuffade mig!
Erkänn, du ville i.
Jag måste tillbaka!
Du är redan blöt.
Det här är inte ens min klänning.
Se det som en hämnd för när du spillde den där drinken på mig.
-Jag trodde du var sugen på nåt skoj. -Det kom bara som en överraskning.
Det är det som gör saker skoj.
Överraskningar var ju skojiga.
Snacka om hämnd.
Vill du ha mer?
Okej. Du vinner.
Det kan du ge dig på.
Jag borde faktiskt gå tillbaka. Kan du hämta mina skor?
Visst.
Jag hjälper dig upp.
Det är okej. Det är bara vi här.
-Nej, jag måste gå till mina vänner. -Det är okej.
NEVEAH
Allvarligt?
Jag lever! Tack, hej.
Värm upp det i en kastrull.
Du skulle bara våga mikra det.
Ge mig en kram.
Och kom tillbaka snart. Hör du det?
Det var en härlig kväll. Tack.
Vill du att jag följer dig hem?
Är de här gitarrerna din pappas?
-Vad berättade hon? -Jag vet allt om knasiga familjer.
Mamma är en pratkvarn, ifall du inte märkte det.
Så när jag behöver lugn och ro kommer jag hit.
De här är dina.
Jag vet att hon lurade dig att stanna på middag.
Jag hoppas att det skingrade tankarna på...
Det gjorde det.
Och med tanke på det som väntar imorgon...
...behövde jag det.
Familjen Marchetti är visst bra medicin.
Och jag skulle behöva lite mer...
...i form av några fler piller.
Kom igen.
Jag stannade på middag, charmade din mor, fick dig att se bra ut.
-Ja, och du älskade det. -Så du står i skuld till mig.
Den där smärtan?
Det är din kropp som säger att nåt är fel. Okej?
Jag är den enda som säger sanningen.
Du fattar inte vad det innebär. Att kämpa för nåt.
Du tycks inte få nåt gjort överhuvudtaget.
I varje duett finns det en stund då allt blir som bedövat.
Man kliver ut ur sin kropp, man vacklar, tom, stirrar ner i tomrummet.
Sen tar ens bakgrund över.
Ens träning, ens talang, ens kropp återvänder för att vägleda en.
Varm handduk?
Den minns saker man inte ens visste.
Nu lär du få en bra recension på nätet.
Jag borde nog gå.
Varför? Måste du vara nånstans?
-Jag tänkte... -Nu efteråt kan vi väl chilla lite.
Det är kanske den bästa biten?
Tja, grejerna innan var rätt häftiga.
Men jag måste säga,
att din sjuka inredning nästan skrämde iväg mig.
Jag flyttade hit för tre månader sen.
Har du levt som en flykting i tre månader?
Jag är inte mycket för inredningskuddar.
Så du är för manlig för att äga soffor?
-Jag har jobbat 100 timmar i veckan. -Jag jobbar också hårt.
Jag jobbar som analytiker för en filantrop-investerare.
Jag tog examen från Wharton tidigt. Jag har slitit för det här.
Jag tror dig.
Du sliter i sängen också.
Det är så märkligt.
Du är inte alls min typ.
-Jaså? -Du är rätt feminin. Ledsen.
Varför? Jag är inte det.
Jag kallades för bög innan jag förstod ordet.
Balettdansör. Priset man betalar.
Spagat. Det är logiskt.
Min chef är kulturell av sig. Vilket kompani?
Jag berättar på andra dejten.
Går du på såna?
Nej.
Inte jag heller.
En dansare…
Du måste ha en ny kille varje kväll.
Absolut.
Den här rollistan… känner du till den?
Ja, gammal skåpmat.
Lilac Fairy var din roll, inte sant?
Alltid nummer två.
Hur kändes det?
Vem bryr sig? Vi dansar den inte.
Sant, det förändrades när Cassie föll. Och du hade mest att vinna på det.
Det kallar jag för motiv.
Vilket språng. Du borde prova balett.
Grälet du hade med Cassie kvällen hon föll måste hemsöka dig.
Vad gör du annars här?
Okej, jag gillade inte rollistan. Men jag gjorde inget åt det.
Jag behövde faktiskt henne.
Hon tvingade mig att kämpa och att dansa bättre.
På det sättet knuffade hon mig.
Jag vet att du beundrar henne.
Jag beklagar att Sienna inte valde dig.
Gör du verkligen det?
Du gjorde inget för att hjälpa mig.
Som att hindra dig från att framstå som en idiot?
-Som du fjäskade för henne? -Du är svartsjuk.
Nej, Caleb.
Jag vill bara ditt bästa.
Jaså? Hon är min gyllene biljett.
Ett sätt att visa folk vad mer jag kan göra.
Vad skulle jag göra? Tvinga henne att anställa dig?
Ge mig bara samma hjälp på traven som du skulle ge nån annan.
Men det tänker du inte göra, va?
Du är livrädd för att hjälpa mig ifall nån börjar gräva.
Caleb, jag svär att det inte är så.
Nej, försök inte.
-Vad är du ute efter, då? -Mer.
Jag vill ha mer.
-Jag vill ha det du har. -Vad?
Allt! Men det verkar vara ett problem för folk.
Jag sliter som ett djur för dig, utan att få nåt i gengäld.
Vi skapar karriärer.
Vi formar kroppar och sinnen. Det dröjer kanske, men din tid kommer.
Det finns ingen garanti.
Tiden kom inte för pappa.
Han slösade bort sina bästa år utomlands
och fick ett tackkort i form av en handgranat.
Din far gjorde ett misstag. Jag är ledsen, men nån måste säga det.
Du kallar honom hjälte, men han var en jäkla dåre.
Andre löjtnant Wick trotsade sina order,
gick dit han inte skulle och betalade priset.
Och du verkar vara på väg att göra samma sak.
Du må ha makt.
Du må ha historia.
Men jag har styrka och hunger.
Jag väntar inte på min tid.
Jag tar den.
Du var ute sent, trots filmningen imorgon.
Popcorn?
Jag ska aldrig mer äta.
Hur gick det med brottslingen?
Efter sex år bakom galler har hon problem med gränser.
Kan ni fatta att den här bruden nyss blev befordrad?
Vad har hon som jag inte har?
Snyggt jobbat, fröken.
Det var typ en betald simtur.
Tro mig. Det var jobb.
Somliga har det bra.
Är allt okej?
Det är inte riktigt min grej.
Lämna säkerhetsdörrarna öppna.
Bette, ge mig en sekund.
Jag är ingen maskin...
Låt mig smörja motorn.
Medicinskt nödfall. Jag var ute sent.
Ännu en osannolik historia, mr McRae.
Jag är en öppen bok.
Och jag har bläddrat.
Jag har hört flera säga att du bråkade med Cassie natten hon föll.
Jag har redan berättat. Alla låg och sov.
Och nån avslöjade den lögnen.
Den sista som håller fast vid en lögn sjunker som en sten.
Du hade fått din första huvudroll, prins Désiré. Det måste ha känts bra.
Och jag vet att nåt hände som tog rollen ifrån dig.
Vem bryr sig? Vi dansar inte den nu.
-Ja, för Cassie föll. -Det var Topher Brooks.
Han krossade mitt hjärta när jag inte fick rollen.
-Vem krossade ditt? -Ursäkta?
Du jobbar dygnet runt på ett nedlagt fall, vill skipa rättvisa för nån alla ogillade.
Har du glömt att jag är polis?
Nej, men jag tror att du har det.
Jag vet hur det är att leva med orättvisor.
Det som skedde kan inte göras ogjort, men du hade motiv, medel och möjlighet.
-Antingen har du ett alibi, annars... -Oren.
Jag var med honom. Ensam.
Och vaken?
Vi var uppe, i ordets alla bemärkelser.
Ni måste båda bekräfta att er story...
Visst. Det är en bra story.
-Allt handlar inte om dig. -Ja, men det där var ett svek.
-Jag hade inget val. Polisen gav inte upp. -Vi skulle ju säga samma sak.
Du skulle hålla dig till det, men du fick panik och svek oss andra.
Och nu ser jag ut som en lögnare.
Det är bara en ny version. Du behöver bara börja berätta den.
Gör det, så är allt lugnt.
Du är stel.
Antagligen för att du struttat runt i höga klackar.
Madame...
Det är okej.
Du lär ha fått jobb som värdinna på Michi Beach.
Du tycks försörja dig själv som du lovade.
Jag ser det.
Du tänker att den här dansen och det här stället
har skyddat dig, gjort dig oförmögen att klara jobbet.
Men sanningen är…
Om du har varit uppmärksam...
...att baletten har lärt dig allt du behöver veta.
Fokusera på ditt mål.
Om de jäklas, jäklas tillbaka.
Stå på dig.
Känn din kraft.
Folk utnyttjar dig bara...
...om du låter dem göra det.
Du skriver din egen historia med den där kroppen...
...för om du inte gör det, kommer nån annan att göra det.
Bryt!
Ni två kan väl ta en paus? Vi provar med bara Nabil.
Du, jag kan det här.
Visst, men det ser kanske rörigt ut.
Vi ser hur det ser ut som ett solo.
Nabil?
Jag har kanske inte det som krävs.
Jag tror att vi blir vad vi dansar.
Kom igen. Prova bara.
Ja. Vänta lite.
Vänta. Vill de inte ha dig?
De har det de behöver. Det är lugnt.
Flirtade du med den där killen?
Jag är bara vänlig, fröken. Jag försöker återuppbygga mitt liv.
Och jag fick nyss reda på att din skola söker en städerska.
Monique DuBois anställer inga kåkfarare.
Hur kan du säga så till henne?
Ska hon moppa golv på min skola?
Det lär bli likadant igen. Jag får städa upp hennes röra.
Tvinga mig inte att jaga dig!
Du är i maskopi med mamma. Låtsas inte som om nåt annat.
I sex år har jag tagit hand om dig.
Sex år i den här jävla stolen.
-Klandrar du mig för det här? -Nej!
Det här har handlat om dig, Nevie,
för du har nåt som jag inte har.
Och det gläder mig.
Att ta hand om dig har gett mitt liv mening.
Att se dig blomstra, göra nåt av dig själv.
Jag skulle vara död om jag inte hade haft dig att vakna för,
och nu vill nån annan ta hand om dig.
I sex år har mamma suttit inne.
I sex år har hon planerat ett nytt liv i Kalifornien.
Men hon vill offra det... för dig.
Jag klarade mig för att vi hade varann, och nu behöver nån annan dig.
Låt din mamma älska dig, för fan.
Bryt!
Där satt den, tror jag.
Var inte nervös.
Lätt för dig att säga.
-Säg sanningen. -Självklart.
-Säg sanningen. -Givetvis.
Vi börjar med Bette. Älskar du henne?
Han och Bette? Jag är inte så säker.
-Du och han, då? -Det var inget.
Vad var det om, då?
-Det är komplicerat. -Det är enkelt.
-Han tror att jag är kär. -Och det är du inte?
-Jag tog det som erbjöds. -Jag gav honom det han ville ha.
-Och den kvällen... -Var det fest.
Ingen tänkte klart.
-Var du med honom? -Aldrig i livet.
Jag var med Bette, min flickvän.
Vet du att hon bråkade med Cassie samma kväll som hon föll?
Ja. Bette berättade.
Men när Cassie föll var Bette inte ens i närheten av taket.
Men du och han var intima?
Angår det dig?
Varför bryr du dig?
Jag lämnade också min mamma tidigt.
Det blir ofta så när man studerar balett.
Men jag fann också nåt inom mig som...
...kändes bättre än en moders kärlek.
Och när jag tänker på hur orättvist det är,
hur baletten stjäl vår barndom och bryter våra ben…
Jag använder den för att skapa nåt vackert.
Men de flesta dansare skulle vara stolta över att ha en mamma som din.
-Du vet inget om henne. -Det behöver jag inte.
Allt jag såg var den kärlek och det stöd alla dansare drömmer om.
Där är du ju.
Hämtade du mina skor?
Du är en smart flicka.
Jag berättar för nån.
Du är en retsticka. Du vill bara ta.
-Jag uppmuntrade dig aldrig. -Snälla. Du älskade det.
Du pressade mig till nåt jag inte ville, och jag kan göra nåt åt det.
Och jag kan göra nåt åt dig.
Flickan som drogade sin rumskompis.
Jag är en mäktig person, och jag kan göra livet väldigt svårt
för en liten flicka med vild fantasi.
Det du gjorde var inget jag inbillade mig.
Och vem kommer de att tro på?
Om du försöker snärja mig,
då blir det du som faller.
Hon frågade gång på gång var jag var när Cassie föll.
Tur att svaret var enkelt.
Ja. Jag täckte upp för dig, men snuten sa
att du bråkade med Cassie den kvällen.
Nå? Vem tror du på?
Bette.
Bryr du dig ens om vad jag gjorde? Är du inte nyfiken?
Nej, för då blir jag skyldig dig ett svar. Och vi har redan nog med hemligheter.
Det här är så tröttsamt. Eller hur?
Alla dessa lögner…
Jag har tabbat mig,
och det är kanske därför jag ser att du undanhåller saker för mig.
Jag vet inte om det handlar om mig eller andra saker du gjort,
men jag vet att om vi inte är ärliga
och tar det här på allvar, då är det kört för oss.
Du har rätt.
Det är kört för oss. Det är bra att du kan erkänna det.
-Det var inte så jag menade. -Vi är inte bra för varann.
-Vi tar fram varandras sämsta sidor. -Vi kan jobba på det.
-Vi blir bättre. Jag... -Det är för sent. Det är över.
Det bestämmer inte du.
Det gjorde jag precis.
En bra dansare gör vad som helst för att bära sin partner.
Man kämpar hårt för att den andra inte ska falla.
Förtroendet är outtalat, heligt.
Jag kom in!
Det skapar ett band som ingen annan kan förstå.
Men bara för att du bryr dig om och bär din partner,
kan nån annan ändå falla. Och den personen…
…det är du.
Älskar du henne?
Du vet redan svaret.
Vad var det om, då?
Det här är mina frågor.
Hon vägrar prata.
Då tvingar vi henne.
Jag är inte den skyldiga.
Hör du? En lögnare.
Ska vi säga.
Och jag kom på er.
Nej, det gjorde du inte. Lögn läggs på lögn.
-Vet ni vad hjärtat är? -En knytnävsform.
-Vet ni vad handen är? -Den bär ringen.
Vet ni vad handleden är?
Nej!
Sättet hon dog på!
-Cassie, gör det inte. Du lever. -Ja, du höll mig levande.
Du ville det.
Varför skulle jag vilja det?
-Showen är över. -Recensionerna lär bli usla.
Fan, Cassie.
Jag räddade dig! Somna inte, Cassie!
Kämpa för att leva!
Hördu.
Alltså, jag vet att du inte vill prata, men jag beklagar verkligen.
Lägg av. Du njuter.
Att se min bästa vän våndas? Inget jag gillar.
Jag kan gissa hur snacket går.
Alla vet att Bette var jobbig, det är allt.
Vi är säkra nu. Sluta klandra dig själv.
Shane, jag sa till Cruz att jag var med Bette.
Milda Moses.
Ja. Jag gav henne ett perfekt alibi.
Tar jag tillbaka det framstår jag som en lögnare.
Hon tog det hon behövde och dumpade mig.
Ja, du ljög för fel kille.
Jason?
Jag hittar er.
Din filantrop till chef är en av våra styrelseledamöter?
-Vi känner inte varann. Fattar du? -Du sa att du hette Jason.
Och du sa att du var proffsdansare, inte nån snorvalp.
Vi är kvitt.
Pas de deux är uppbyggt på ett visst sätt.
Ett adagio,
ett solo för dig, ett solo för din partner...
...och slutligen en coda, där båda får glänsa.
Om du sätter dina behov främst och glömmer strukturen,
då kan allt falla samman.
I slutänden är du bara lika bra som armarna som tar emot din partner.
Och i den dansen kan vem som helst hitta en sorts kärlek.
Hon är vacker.
Jag kommer hit en gång i veckan.
Jag vet inte ens varför.
Hon banade väg, den här lilla bråkstaken.
Det var ett hemskt liv hon levde.
Män behandlade henne som skit.
Hon var fattig, anonym, bortglömd.
Och stark.
Titta på henne.
Jag behöver kanske hjälpen du erbjuder.
Men jag vet nog inte hur jag ska ta emot den.
Du är kanske stark nog att stå på dina egna fötter, som hon gör.
Åh, älskling.
Du har kommit så långt och…
Du är min unga kvinna som tog sig ut.
Det sista jag vill göra är att bromsa dig.
Jag vill att du ska veta… Jag tog mig inte hit på egen hand.
Det var pappa, Tyler…
…mormor, ms Banks…
...och du, mamma.
Ni banade väg för mig.
Jag har dig att tacka för mycket.
Och det här är din egen tid.
Så...
Det här är ditt hem.
Kalifornien är mitt.
En lyckomaskot.
Det jag säger, Madame,
är att Patrons Lounge inte är vad det verkar vara.
Det är inte säkert för tjejerna, och Paige har precis blivit befordrad.
Jag är orolig för henne.
Jag också.
Tack, June. Det här krävde mod.
Överlåt det åt mig.
Tack, Madame.
Hadrian Talbot? Monique DuBois.
Vi har ett problem.
Undertexter: Isa Leppikorpi