Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PREZINTĂ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Păcat.
Anunță prin telefon sau fax.
Mâine, vremea va fi însorită în toată țara.
Ascultați Știrile din trafic 57.
Am trecut de ora de vârf, dar traficul rămâne blocat.
A avut loc un accident la nodul rutier Ha-il,
pe tronsonul Hanam-Ha-il, pe centura Seulului,
creând un blocaj pe trei km din vestul cartierului Hanam.
S-au semnalat blocaje în trafic și pe autostrada Songpa.
Accidentul petrecut pe direcția Seul
pe autostrada Gyeongbu, la Jamwon, s-a soluționat,
însă a creat probleme și în zona Dalene-Banpo.
Și accidentul de pe autostrada Gangbyeon,
dintre Mapo și Wonhyo
a fost soluționat, însă traficul rămâne blocat.
Drumul până la Banpo durează circa 30 de minute
de la podurile Olympic și Noryang.
Se ajunge greu la Gangnam
pe podurile Seongsu, Dongho și Hannam.
Traficul e tot mai îngreunat între Cheonho și Gangbuk.
Traficul este blocat între podurile Mapo și Hangang
și lângă Podul Ihwa, autostrada Dongbu.
Și zona din jurul Podului Cheonho este aglomerată.
La fel și cea de la Podul Gunja până la Parcul Grand din Seul.
Nu am deschis încă.
Căutați ceva anume?
Aveți ceva cu soia?
Tofu sau...
Păi...
ce ziceți de lapte de soia?
Da, e-n regulă.
KBS Cool FM, postul doi.
Vă anunțăm că se apropie ora 09:00.
N-ați vrea
lapte obișnuit, nu?
Trebuie să conțină soia.
E un magazin alimentar mai încolo.
Transmisiunea, dragostea și avioanele.
Știți ce au acestea trei în comun?
Toate necesită maximum de energie la început.
- Bună ziua! - E un miracol.
De azi, voi fi gazda emisiunii Albumul muzical. Sunt Yoo Yeol.
BRUTĂRIA MISU
Ca un avion care decolează...
SUPERMARKET TAECHANG
...pe întâi octombrie 1994, începem emisiunea...
E Yoo Yeol. Cred că e noua gazdă.
Sunt o fană înfocată.
Eun-ja, tipul ăla a cerut tofu mai devreme.
- Tofu? - A intrat în magazin.
O fi scăpat de la închisoare.
Nu cred. Uită-te la el!
SLUJBĂ NORMĂ PARȚIALĂ ȘASE ZILE PE SĂPTĂMÂNĂ
Grăbește-te!
BRUTĂRIA MISU
A venit mama ta.
Bună!
- Poftim. - Mulțumesc. O zi bună!
Pe curând!
- Să mai veniți. - Sigur.
Ți-am zis să nu vii. Ai examene...
O să mă străduiesc.
Vreți să car asta?
- Ce... - Schimbă-te mai întâi.
- Mă ocup eu. Du-te la școală. - Nu trebuie să mă duc.
Voi două vedeți-vă de treabă.
De ce nu trebuie să te duci la școală?
Am renunțat.
Auzi?
Chiar ai scăpat de curând?
De unde să scap?
De la închisoare.
Nu vreau să vorbesc despre asta.
Bine, fie.
BRUTĂRIA MISU
Auzi, Tofu?
Povestește-ne cum a fost la închisoare.
Bine, cum vrei.
Voi nu sunteți rude, nu?
Nu-ți spunem.
Să înțeleg că nu semănăm, nu?
Să fi avut 18 ani?
Atunci a început să lucreze aici.
A învățat imediat să frământe aluatul de pâine...
și a devenit la fel de pricepută ca mama.
Haide.
Mama se baza pe Eun-ja mai mult decât pe mine.
Așa că mi-e ca o soră.
Trebuie să fac pregătirile pentru vânzările de seară.
La penitenciarul de minori,
luam mereu micul dejun la 09:00 fix.
În fiecare zi, ascultam aceeași muzică și-mi spuneam:
„A mai început o zi.”
După micul dejun,
îl auzeam pe reporter vorbind.
Apoi, se făcea vreo 09:50.
- Ascultați... - Apoi, mă rugam.
- Săptămâna trecută... - „Scoate-mă de-aici azi.
Te implor.”
După rugăciunea mea, se termina și emisiunea radio.
Atunci mă resemnam.
„Nu se va întâmpla nimic azi.”
Se petrecea același lucru zi de zi, dar, într-o zi, am zis asta:
„Mă rog ca măcar un lucru
să se fi schimbat când ies de-aici.
Nu cred că mai pot trăi dacă nu se schimbă nimic.”
E un magazin alimentar mai încolo.
Transmisiunea, dragostea și avioanele.
Știți ce au acestea trei în comun?
Toate necesită maximum de energie
- ...la început. - E un miracol.
Bună ziua! De azi, voi fi gazda emisiunii Albumul muzical.
Sunt Yoo Yeol.
Am înțeles.
Ai putea să-l consideri un miracol.
Miracolele nu înseamnă mare lucru.
Nu-i așa?
Deschizi perdelele?
Vrei ceva de băut?
- Ai venit. - Da.
Mănânci mult.
Noroc!
E bun?
- Păi... - Înclină capul așa.
Ce vrei să faci?
Foarte frumos.
- Îmi dai oglinda? - Arată perfect.
- Vreau să văd oglinda. - Bine. Arată perfect.
Bine, perfect. N-ai nevoie de oglindă.
- Bună. - Bună.
- Te găsim aici și mâine? - Da.
- Și apoi? - Și poimâine?
Aici mă găsiți.
O zi bună!
Doamne...
Fetelor, mergeți acasă.
- Ce? - Ce se întâmplă?
Ia zi-mi,
în ce an te-ai născut?
În 1975.
Poftim?
Și eu.
Am început școala mai devreme.
Prietenii mei sunt născuți în 1974.
Am înțeles.
Ce-i asta?
„Urăsc pâinea. Pâine și iar pâine.”
Aia, da...
Am scris-o când eram mică.
Nu suportam pâinea.
Eu aș fi fost încântat
să fie brutăria alor mei.
PÂINE
Eun-ja.
Te-ai întors.
Tot aici ești?
Ai mai văzut ceva așa de drăguț?
Nu, niciodată.
Mini-brioșe. Ești tare!
Ce drăgălașe sunt!
Hyeon-u.
Bradul de Crăciun e în cutia aia. Poți să-l ștergi de praf?
După aceea poți pleca.
Tofu a zis că rămâne până mai târziu.
Vrea să ne ajute.
Serios?
Nu te superi?
Creștem vânzările azi?
Hai să-l punem afară.
Afară?
Bradul?
Poți să-mi vorbești relaxat.
Mulți dintre prietenii mei sunt de vârsta ta.
Bine.
Mama scotea mereu bradul de Crăciun afară,
ca să se bucure și alții de el.
E frumos.
E superb.
Ce drăguțe sunt!
E frig, copii!
Știam eu.
- Să-l punem aici! - Pe ăsta?
Da.
Vreți să facem o poză?
- O poză? - Cu noi trei.
Cu tot, și cu prăjitura.
Ce idee minunată!
Să facem o poză și cu astea.
Nu vrei să le dăm și nume?
Să le dăm nume?
Zborul, Prăjitura Puișor,
Prăjitura Amintiri...
și Prăjitura Trecutului.
Ce tot spui acolo?
La final de an, se acordă premii muzicale.
Putem să premiem și noi gogoșile.
O să pun o stea pentru cea pentru Kim Dong-ryul.
Bine, așa facem.
De ce au început lucrările fix în preajma Crăciunului?
În anii trecuți, nu ne mai ajungeau prăjiturile.
Construiesc apartamente noi. O să avem și alți clienți în curând.
E prea tare!
Bună ziua!
Bună, amice. Crăciun fericit!
„Amice”?
Ce cauți aici?
Dar tu?
Lucrez prin preajmă. Am fugit de-acasă.
Doamne! Ce frig e!
O să stau puțin aici.
Vrei și niște lapte?
Nu, mulțumesc.
Mai bine amânam
plecarea de acasă până la primăvară. E foarte greu.
Eu l-am salvat.
Eu l-am scos de la pârnaie.
M-a surprins să-l văd aici.
Dacă nu eram eu,
ai fi petrecut Crăciunul la mititica.
- Puișori. - Piu-piu.
- Au ajuns. - Vrăbiuțe.
- Pi-pi. - Rățuște.
- Mac-mac. - Bună!
- Bună. - Intrați.
- Bună. - Bună! Poftiți.
Îți dau imediat. Stai.
Domnișoară, ăsta are nasturi de ciocolată.
Poftim? Care?
Doamne! Tot cu scuterul ăla e.
- Ce faci? - Vino încoace!
Lasă-mă să-l salut eu. Doamne!
- Ce faci? - Mă bucur că te-ai întors.
- L-ai salutat? - Ai idee cât e ceasul?
Trebuia să-mi fi spus că e la intersecție!
De unde să știu eu unde e?
Ar trebui să știi.
Noi toți am ajuns imediat. Ești singurul care a întârziat, nerodule.
- Ce e? - E...
Ia asta și pleacă.
Am venit să te ajutăm să crești vânzările.
- N-avem nevoie. - Poftim?
- Hai să vorbim afară. - Doamnă! De ce afară?
- Să plecăm. - Doamnă!
Plecați odată!
BRUTĂRIA MISU
Aș putea primi un avans?
Hai odată!
Nu sunt băieți răi.
Trebuie să plecăm. Ce rahat?
- Haide! - Haide!
Crezi că pleacă de tot?
Păi...
Probabil că da.
Nu pare să se mai întoarcă, nu?
Așa e.
E prea chipeș.
Zero!
- Șapte. - Pac!
- Pac!
- Ce e? - Băieți, ce aveți?
- Fac pipi. - Spune-i să bea.
- Scârbos! - Arată drept spre o persoană.
- Nu mormăi. - Arată direct spre el.
- Nu mai arăta aiurea. - Ai priceput?
- Bea. Dă-l pe gât! - Dă-l pe gât!
Așa te vreau!
Frate, ce tare ești!
Mă scuzați.
Ce frig e!
Ce naiba-i asta, vreo înmormântare?
- Hei! - Ce naiba?
Nenorocitule!
Ce?
- Ce dracu' ai zis? - Stai, nu!
Ce-ai zis când ai trecut?
Ce-ai zis? Ce rahat ai zis?
Alo, pasează!
Chiar ești bun.
Nemernicul l-a împins! L-a împins!
- Ce? - Cine?
Chemați poliția!
Ce? Care-i problema ta?
Chemați poliția!
Hai să mergem, tembelule!
TEMPORAR ÎNCHIS. REDESCHIDEM ÎN CURÂND.
Spre sfârșit de an, cu toții ne punem o dorință:
„Vreau să am parte numai de lucruri bune anul acesta.”
Însă, dacă am avea parte numai de soare,
totul s-ar preface-n deșert.
Zăpada și ploaia hrănesc pământul.
Pomii nu cresc în lipsa lor.
Așadar, când ne punem dorința,
n-ați vrea să sune altfel?
„Vreau să am parte și de lucruri bune anul acesta.”
Să sune așa.
Dar la companiile mari n-ai prins niciun post?
- Nu. - Doamne!
Ai note bunicele.
Pe vremuri, managerii se îmbulzeau să ne angajeze studenții.
Ce s-o petrece anul acesta?
Am două companii unde ai putea începe lucrul imediat.
Una dintre ele... Ai auzit de Gwangjang, nu?
Cu ce se ocupă?
Editare de buletine informative. E pe perioadă nedeterminată.
Compania oferă pe an
cam 15 milioane de woni.
Caută un absolvent de Literatură de la noi, deci ai primi postul.
Celălalt e...
un post cu normă parțială la radio.
Dar e doar pentru două luni.
E pentru emisiunea moderată e Yoo Yeol.
Când auzi melodia aia, e ora 09:20.
Apoi, citește un scenariu scris de altcineva.
Dar nu e ceva grozav.
Apoi, auzi melodia lui Kim Kwang-jin la 10:00.
Doamne, ar trebui să iei tu postul de la radio.
Eu nu știu nimic despre emisiuni radio.
- Bună ziua! - Bună ziua!
Las-o baltă.
O să ascult emisiunea într-un loc mai sigur.
Uite o chestie importantă.
Yoo Yeol a devenit moderator pe întâi octombrie 1994.
Auzi, ce naiba e cu tine? Cum să reții așa ceva?
Știu. Nu pot uita ziua aia.
Îmi pare rău.
Nu-i nimic.
Ai nevoie de o slujbă stabilă.
„Stabilă”?
Nu,
e „sigură”.
Da, cred că e mai sigură decât cea temporară, la radio.
Mersi.
E ciudat să ai pe cineva
care să-ți împacheteze lucrurile, nu?
Cei care oferă serviciile astea o să dea faliment.
Au tarife de trei ori cât ale noastre.
De ce i-ar angaja cineva? Doamne!
Când te muți, iei la mână tot ce deții.
Dacă-ți mută altcineva până și-un vas...
Dă-mi ăla. E greu.
N-ai mai ști unde-ți sunt lucrurile.
Da, așa e.
Vai de mine!
Ai dreptate.
Îmi tot răspunzi cu jumătate de gură.
Ai mai spus asta de vreo cinci ori.
Tu decizi, e viața ta.
De asta trebuie să-ți muți singur lucrurile.
Du astea la librăria dlui Kim.
- Astea două? - Da.
Vin acum!
Ți-am pus mai mult.
Gătești excepțional.
- Nu sunt grozave? - Da.
- Vrem să plătim. - Sigur.
La revedere.
Costă 9.000 de woni.
Bine.
M-am angajat.
Serios?
Am ocazia să scriu.
Super!
Îmi pare rău.
O să câștigi o avere peste vreun an, acum, că te-ai angajat?
O să fiu magnat.
E delicios.
Ce este?
Mi-ai plătit taxa, așa-i?
Haide, gata.
Încetează.
Mi-ai plătit taxa cu dramul de economii pe care-l aveai.
Ne-avem ca surorile.
Mulțumesc, Eun-ja.
Cu drag.
Ce-i asta?
Grăsimea mea.
Văd că nu faci foamea.
Bravo, ce mă bucur!
Bună seara.
- Ai venit. - Da.
ANTICARIAT
- M-am întors. - Hyeon-u. Ai sosit.
U-sik m-a rugat să aduc astea.
Bine, mersi.
Bună, doamnă.
Bună.
Hyeon-u, poți s-o duci pe mama acasă?
Mulțumesc.
Abia orbecăi noaptea,
deși ziua văd foarte bine.
Știu.
Vorbesc serios. Am vedere perfectă ziua.
Bine.
Întrebare. Oare porcii văd cerul?
De ce n-ar putea să vadă cerul? Trebuie doar să ridice capul.
Greșit. Se știe că porcii nu pot să ridice capul cât să vadă cerul.
- Ce-i cu steagurile roșii? - Porcii pot doar să-și încline capul
pe spate într-un unghi de 45 de grade.
Construiesc apartamente.
Am înțeles.
Înțeleg. Dar pot vedea cerul dacă pică.
BRUTĂRIA MISU
PÂINE
Mamă.
M-am angajat.
Mai așteaptă puțin.
O să mă întorc la brutărie.
Mi-su.
Doamne! Hyeon-u!
Cine e?
Bună seara, doamnă.
E...
Cumva...
Da, locuiesc în zonă.
Am înțeles.
Trebuie s-o duc acasă. Mă poți aștepta aici?
Da, sigur.
Nu pleca.
- Drum bun, doamnă. - Mulțumesc.
Ai alergat până aici?
Nu.
N-am nimic.
Pe unde ai umblat?
Am vești bune.
Am luat bacalaureatul.
Pe bune?
Deci ți-ai continuat studiile.
E impresionant. Sunt mândră de tine.
Eun-ja o să se bucure nespus să audă.
Eun-ja are un mic local cu supe.
Mi-e dor și de Eun-ja.
Dacă ai puțin timp liber mâine,
vrei să mâncăm o supă?
Păi...
Mâine?
Da.
Mâine încep serviciul militar.
Serios?
Sigur ești obosit.
- Nu, sunt bine. - Nu e nevoie să mă conduci.
E-n regulă.
De dimineață, am crezut că o să fie o zi obișnuită,
dar a fost una remarcabilă.
N-aș fi crezut că pot să mă bucur atât să revăd pe cineva.
Am ajuns. Aici locuiesc.
- În blocul ăsta? - Da.
Păi...
Mulțumesc că m-ai condus.
Cu plăcere.
Mă bucur mult...
că te-am întâlnit azi.
Și eu.
Păi...
Ai grijă de tine în armată.
Așa o să fac.
Pa.
Hyeon-u!
Cred că am emoții. Mi-am scris greșit codul de student.
Codul?
Da, codul de student. E ca un CNP.
Am înțeles. Primești un cod de la școală.
Nu-i mare lucru.
Cred că ți-e frig.
Așteaptă aici puțin.
Nu intra până nu te chem, da?
Bine.
Intră.
Asta-i tot ce am.
De ce...
Ai pățit ceva?
- Cum e posibil? - Mersi.
- Am o... - Mă descurc.
Vrei altă cutie?
Nu-ți face griji. Facem curat mai încolo.
E o pătură de vară, dar tot grea e.
Stai.
Îmi pare rău.
- Ești teafăr? - Da.
- Nu te-am văzut. - Bine.
E grea, nu-i așa?
Hyeon-u, te-ai schimbat?
Da.
Sunt hainele lui Eun-ja. Îți vin.
Eun-ja...
Da, sunt ale lui Eun-ja.
Scuze, îmi pare rău.
Doamne!
Ce este? Ai ceva pe spate?
Vrei să mă uit?
Gata.
Hyeon-u.
Ai adormit?
Nu.
Pe-atunci...
am crezut...
că n-o să te mai văd...
niciodată.
Te-am așteptat.
Pe-atunci...
În ziua aia,
ne-am luat la bătaie cu un om beat.
Eram cu Tae-seong.
Eram eliberat condiționat,
așa că...
A trebuit să mă întorc la penitenciar.
Mi-aș fi dorit să mă întorc la brutărie.
Din tot sufletul.
Hyeon-u.
Somn ușor.
Și ție.
CHOLLIAN
INTRODUCEȚI NUMELE DE UTILIZATOR
DUBU1001
INTRODUCEȚI PAROLA
REINTRODUCEȚI PAROLA
INTRODUCEȚI NUMELE COREEAN SAU AL SOCIETĂȚII
CHA HYEON-U
Am emoții fiindcă e prima zi. Am stat cu sufletul la gură azi-noapte.
Și eu.
Poftim.
Asta e adresa ta de e-mail. Ți-am făcut un cont.
- Super. - Cred că știi s-o folosești.
Verifică-ți mesajele primite.
Și nu uita să-mi răspunzi.
- Hai să ținem legătura așa. - Bine.
O să te vizitez aici.
Bine. Te aștept.
- Bună ziua, domnule. - Bună. Cu ce te pot ajuta?
Trebuie să...
- Ești Kim Mi-su? - Da.
Bună. Încântat de cunoștință.
De asemenea.
El e Gwon Eun-su, contabil.
- Bună. - Bună.
Iar ea e Kim Hyeon-suk. De la ea vei învăța.
- Bine, mulțumesc. - Hyeon-suk.
- Da. - Ea e succesoarea ta.
Bine. Da, domnule.
- Mergi la ea! - Mulțumesc, domnule.
Puneți-le în urechi.
Am uitat să-i scriu parola.
Cum...
Nu trebuie să le porți de pe-acum.
Poftim?
Dopurile pentru urechi.
Am înțeles.
Când mă simt stingher
Precum umbra mea
Nostalgia
Mă aduce înapoi în acel loc
ECONOMIE
- Acolo, te găsesc... - Stația asta
- ...e Institutul Pagoda. Următoarea... - Dorința-mi de a fi cu tine
E stația ta?
Și ultimele clipe împreună
Cum de n-am mai auzit
Nicio veste de la tine?
Poate că ești prea departe
Pe malul râului, la amurg
Amintirile noastre dăinuie...
Azi avem o mulțime de povești.
Ce-ar fi să începem cu asta?
„Bună, dle Yoo. Sunt Gogoașa.
Îți scriu pentru că nu-l pot întâlni pe Tofu.
Chiar dacă va veni la mine,
eu mă mut.
I-am trimis e-mailuri pe o adresă pe care n-o poate accesa
de câteva zile bune.
Parola e codul meu de student, Tofu!”
Parcă ar fi o poveste codată.
„Parolă, cod de student, Tofu, Gogoașă.”
Bună, Hyeon-u.
Când ne-am văzut ultima oară, îmi îngheța nasul de frig,
...dar acum suntem în toiul verii.
Ieri, am trecut pentru prima dată pe la brutărie.
Frunzele de ginkgo s-au îndesit la stradă.
Mai știi pomul acela mare de vizavi de magazinul de ulei?
Am auzit că soldații preferă verile toride iernilor friguroase.
- Lacrimile pe care le-am vărsat... - Tu ești bine, sănătos?
- În ziua când ne-am despărțit... - Îți mai scriu un e-mail azi
- ...în speranța că-l vei primi. - S-ar putea transforma în valuri
Cum de nu mai știu...
NECITIT
Poate că ești prea departe...
BRUTĂRIA MISU
Televiziunea și internetul
sunt considerate marile invenții ale secolul XX.
Oare ce invenții inedite vor apărea în secolul XXI?
A fost prezentat un aparat interesant
de curând, la Expoziția de Telecomunicații.
Se cheamă telefon cu cameră digitală.
Se pare că e un telefon mobil cu o cameră digitală înăuntru.
E fabulos, nu-i așa?
Înseamnă că vom putea imortaliza clipele cele mai de preț.
Dacă ar intra pe piață acest telefon,
care ar fi prima poză pe care ați face-o cu el?
AGENȚIA IMOBILIARĂ MYEONGJIN
CHOLLIAN
Bună, Mi-su. Sunt Hyeon-u.
Mi-am dat seama care e parola.
Sigur ești surprinsă.
Am trecut pe la tine în permisii
și după ce am fost lăsat la vatră,
dar te mutaseși.
Mă scuzați.
E liberă camera acum?
Probabil că te întrebi cum am aflat parola.
Aceasta e adresa.
Care e codul de intrare?
E 262670.
Bun, 670.
- Așa am aflat. - Mă scuzați, acesta e codul
fostului chiriaș, nu?
Să vedem. Da, cred că da.
Nu, nu-ți spun.
Îți spun când ne vedem.
O să te surprindă.
- Pot folosi computerul? - Da.
CHOLLIAN
Am intrat.
CE MAI FACI, HYEON-U?
De ce dormi aici?
Dormi în cameră.
Sunt impresionată că ai aflat parola.
Am trimis un mesaj și la emisiunea lui Yoo Yeol,
ca să-ți spun care e parola.
Dă-mi numărul tău.
Te sun mâine pe la prânz.
Ce faci?
Asta-i tot? Chiar ne plătesc pentru asta?
Tu relaxează-te și plimbă-te.
Numai asta fac.
Te descurci de minune.
Alo?
Hyeon-u?
Da, eu sunt.
Ce mai faci?
Păi, uite, muncesc din greu.
Și tot vesel ești.
Vocea ta îmi însorește ziua.
Mi-su.
Mi-e dor de tine.
Tot acolo lucrezi?
Păi...
Tu cu ce crezi că mă ocup?
Nu faci ce-ți doreai să faci?
Eun-ja spunea mereu că ești o scriitoare talentată.
Da, are cumva legătură.
Te sun mai târziu. Pe la 18:00?
Bine. Atunci...
Aștept telefonul tău pe la 18:00.
Hai să ne vedem diseară.
- Te sun eu. - Bine.
Numărul apelat nu este disponibil momentan.
Lăsați un mesaj după semnalul sonor.
Numărul apelat nu este disponibil...
Ia uite!
Domnule,
vorbiți mai încet.
Ați fugit cu banii de abonamente, cu patru milioane woni de persoană.
Și sunt peste 100 de membri.
În zilele noastre, multe săli de fitness își schimbă numele
și iau membri noi ca să-i înșele.
V-am spus că noi nu știm nimic.
Lucrăm cu jumătate de normă!
Păi...
Eu chiar nu știu nimic.
Când s-a iscat bătaia,
i-am lăsat să mă lovească, nu am ripostat.
Sunt și la facultate acum.
- N-am făcut nimic... - Nu aud ce spui.
Uite.
Am înțeles, ține-ți gura, da?
- Hyeon-u. - Hyeon-u!
Bravo, frate.
Stai.
- Așteaptă-mă. - Hai să bem ceva!
Mersi că ai rezolvat.
Vino cu noi.
- Stai. - Voiam doar să te ajut.
- Hei! - Bine.
- Tae-seong voia să te ajute. - Chiar așa.
Ți-a făcut rost de slujbă ca să câștigi un ban.
Chiar nu vrei să vii?
Chiar așa.
Hai să încercăm să trăim cinstit!
Și pe Tae-seong l-a păcălit.
Ne lași baltă?
- Cha Hyeon-u. - Alo!
- Serios? - Stai.
Tae-seong n-a făcut-o intenționat.
Hyeon-u!
MI-SU, ÎMI PARE TARE RĂU CĂ NU ȚI-AM RĂSPUNS
SINCER SĂ FIU, DEȘI NU E VINA MEA...
MI-SU, ÎMI PARE TARE RĂU CĂ NU ȚI-AM RĂSPUNS
MI-SU
ÎNCHIDE
TOTAL SESIUNE: 43 MINUTE ȘI 33 SECUNDE
Sigur a intervenit ceva.
Însă...
adevărul e că mă simt ușurată că nu am vorbit.
Mă simt ca o ratată în ultima vreme.
Nu prea am chef să povestim și să râdem după atâta vreme.
Nu pot să mă sufăr.
Nu vreau să dau ochii cu nimeni.
Sunt abătută.
Eu mi-am ales drumul. Oare de ce sunt așa de neliniștită?
Un singur lucru mi-a adus bucurie în ultima vreme.
Faptul că ai aflat parola.
Tu mi-ai așternut un zâmbet pe buze.
Hyeon-u, caută-mă când ai parte de ceva minunat.
Și eu voi face la fel.
De ce mă urnesc atât de greu
Ar trebui să mă liniștesc Cu o ceașcă de cafea
O ceașcă de recunoștință Care mă poate trezi
Mireasma freziilor Când ies pe ușă
Albumul muzical, cu Yoo Yeol.
Este o zi superbă.
N-ați vrea să ne satisfacem curiozitatea intelectuală azi?
Azi vorbim despre o carte și-l cunoaștem pe autor.
Domnul Jeong Su-man, autorul cărții
Călătoriile celor fascinanți, e în studio.
- Bună. - Bună.
Sunt Jeong Su-man, autorul cărții.
- Mi-su, aici poți vorbi. - Dacă poți vorbi...
- Poftim? - Păi...
Nu te prosti!
Credeam că și ce vorbim aici se înregistrează.
Ce naivă e amica ta!
Nu-mi imaginam
că o să vin într-un studio unde nici nu vezi afară.
Credeam că privește pe fereastră
și admiră priveliștea în detaliu.
Aruncați o privire, vă rog!
Poftim.
- Te-ai întors! - Bună.
Intră.
- Ce se aude cu filmul? - M-am întors.
- Bravo, Mi-su. - Super.
- Domnul Jeong avea emoții. - Să ieșim la masă.
- Sună bine. - Da?
- Bun. - M-a agitat și pe mine.
Știu!
Păi...
- Ai făcut poze? - Da.
Dacă n-ar fi dat buzna mama pe la mine azi,
aș fi venit și eu la radio.
- Mai fă rost de interviuri. - Bine.
- Vorbesc serios. - Da.
- Îți dau un bonus. - Am înțeles, domnule.
Nu promite aiurea.
Mereu spui că da.
Baftă, băieți!
Ne mai vedem.
Cine se mută în spațiul de la etaj?
Nu știu sigur.
Se pare că sunt producători de film.
Șeful îl știe pe unul dintre ei.
Am înțeles.
Sunt studenți care fac proiecte creative.
Se pare că țelul lor e să-și împlinească visurile.
Toți au aceeași obsesie de la Campionatul Mondial, nu?
Sunt geloasă.
BĂIATUL SECOLULUI XX
Ce faci aici?
Te căutam.
S-a întâmplat ceva minunat?
Chiar că minunat. Urcă!
- Nu vreau. Ai grijă! - Nu e vorba de asta.
Vreau să te duc undeva.
Urcă!
LIBRĂRIA KYOBO
- Ai văzut? - Ce să văd?
N-ai văzut?
CĂLĂTORIILE CELOR FASCINANȚI
Numărul șase!
Cartea publicată de noi a ajuns pe șase!
Felicitări, domnule.
Haide! Asta-i tot?
Erai așa de stresată, că parcă venea sfârșitul lumii.
Dă-i drumul! Arată-mi cât de fericită ești!
Cartea publicată de mine a ajuns pe șase!
E grozav!
Uimitor!
- Doamne! - E uimitor!
- A ajuns pe șase! - Da!
Bravo.
Soarele pătrunde printr-o fereastră mare.
Pătrunzător, pe de-o parte,
dar și blând.
Această lumină minunată din văzduh
se așterne pe biroul meu acum,
strecurată printre frunzele din Parcul Yeouido.
Acum, are fereastră.
Simțiți și voi această frumusețe irezistibilă?
Este o zi istorică.
- De azi, emisiunea e transmisă... - Bună!
...din acest studio deschis.
O să-mi fie greu să mă concentrez azi,
o să-mi distragă atenția fereastra.
Începe Albumul muzical, cu Yoo Yeol.
Când am fondat compania,
am strâns niște oameni și lucram la proiecte de amuzament,
însă am reușit să publicăm un bestseller în doar doi ani.
Sunt un om norocos.
Poate
Tânjeam unul după celălalt
În aceleași momente
Se poate să nu ne fi observat unul pe altul
Când băteam aceleași străzi
Și-am trecut unul pe lângă altul
Poate că ne-am regretat alegerea
În acea clipă
Când ne luam adio
Fiindcă sunt timid
Și mi-e temă că vom trece unul pe lângă altul
Odată...
Iar...
ne întâlnim pe neașteptate.
Știu.
Ce stânjenitor e!
Mă duc acasă.
Vreau să-ți arăt ceva.
Dacă gândul
Că ești stingher
Îți frânge și ție inima
De câte ori ieși pe ușă
Dacă nici să zâmbești nu poți
La cum te știu de blajin
Sigur te încui în tine
Ca un nătărău
Stai puțin.
Stai, e...
Ce se întâmplă?
Am închiriat apartamentul.
Păi...
Nu, adică...
Cum de locuiești aici?
Mereu mi-a plăcut apartamentul ăsta.
Era liber și-mi permit chiria.
Așa că l-am închiriat.
Doar ce mi-am amintit.
Nu știam ce să-ți spun fiindcă vreau
să-ți povestesc multe,
dar mi-am amintit acum.
Mă bucur că ne-am reîntâlnit.
- Ce? - Stai.
ÎMI IAU 3 ZILE LIBERE
Facem tocăniță cu kimchi mai întâi, nu?
Da.
Tocăniță și porc dulce la tigaie.
Să facem și omletă cu orez. O fac eu.
Nu, e prea de muncă.
O fac eu. Tu odihnește-te.
Nu, sunt multe de făcut.
Trebuia să fi luat usturoi tocat. Ăsta e...
Îl toc eu.
Dar e...
- Bun... - Usturoi tocat...
Îl toc eu.
Dar...
Ești sigur că poți să le faci pe toate singur?
Da, schimbă-te și relaxează-te.
Bine.
Hyeon-u, ai dat drumul la apă?
Poftim?
Ai pornit apa în bucătărie?
Da.
Dacă faci asta, curge apă rece aici.
Noroc!
Mulțumesc că ai gătit.
E bun?
E foarte bun.
Când locuiam aici,
aveam o pată mare de mucegai pe perete.
Nu știai
că nu ai apă caldă în baie dacă folosești apa în bucătărie.
Da, înțeleg. Locuiești singur.
Se pare că n-ai venit cu nicio iubită acasă.
Vrei să nu mai inspectezi și să mănânci?
Asta fac.
- Aveți un mesaj. - Stai.
Aveți un mesaj.
Ce-i asta?
BRUTĂRIA MISU
Sunt câteva amintiri.
Deși, la unele dintre ele,
nu-mi amintesc detaliile și e deranjant.
Parcă nu-s amintirile mele.
Parcă nu-mi vine să cred că am trăit eu acele clipe.
Am făcut pozele ca să nu uit.
M-ai speriat.
Parcă ești mama.
Îți mai e frică de mine?
Poftim?
Îți era frică de mine când ne-am cunoscut.
Dar acum?
Tot nu ți-e frică?
Prinde-mă dacă poți!
Simți că te iubesc?
Cu toate
Că mă ascund de tine
Dacă o simți și tu
Înseamnă că și tu Îți ascunzi sentimentele?
Simți că te iubesc?
Când s-a întâmplat
De ai aflat?
Dacă și tu o simți
Te rog
Numai să-mi spui
Aduc eu vorba...
- Ai terminat? - Cu grijă
- Dar zău așa? - Ai terminat de citit?
- Mai am trei pagini. - Tu cum te-ai simți?
Doamne! Ce încet citești!
- Apropo, te plimbai cu motocicleta... - Ce-ar fi s-aduc vorba nonșalant
- În timp ce povestesc altceva? - ... ca băieții ăia, când erai golan?
- Am făcut-o și pe-asta. - Cum ai reacționa?
M-ai accepta...
- Cu o fată în spate? - Acum...
- Nu. - Înțelegi?
- Ce mincinos ești! - Ți-am spus deja totul
- Dacă încă nu știi - Mă gâdili.
Mai bine dau uitării iar...
Dă-mi cartea ta.
Poftim.
Nu-mi place s-o văd așa pe Eun-ja.
Mama se purta frumos cu ea.
Voia ca Eun-ja să se mărite cu un om bun
și să aibă o familie fericită.
I-am spus că n-o s-o mai văd niciodată,
dar a insistat să-l ia pe tipul ăla în vârstă, cu copil.
Du-te. Te aștept aici.
Nu vrei să vii cu mine?
Hai să mergem împreună!
Data viitoare.
Du-te!
Hai să mergem!
Du-te odată!
Nu, te aștept aici.
Hai să mergem împreună!
RESTAURANTUL LUI GEUM-I SUPĂ CU TĂIEȚEI
Luați loc.
Doamne!
Hyeon-u?
Chiar tu ești?
Da, Eun-ja. Sunt Hyeon-u.
Dumnezeule! Tofu!
Vai de mine!
Nu pot să cred, ești și mai chipeș acum!
Doamne! Ia loc. Stai aici.
Cum m-ai găsit?
Mi-su...
Mi-su n-a vrut să vină, nu?
Doamnă!
Doamnă! A dat de belea!
- Doamne! - O s-o caftească!
Stai pe loc!
- Vino încoace! - Mă doare!
- Lasă-mă! - Mă doare!
Spune că-ți pare rău. Ochii-n pământ!
Spune că-ți pare rău!
Îmi pare rău.
Cine e femeia asta?
„Femeia asta?” Eu?
Obraznică ce...
Mi-su...
Știam că așa trăiești.
Nu-ți recunoști mătușa?
„Mătușa”?
Am prins-o fumând.
Mama ta era o bucătăreasă excepțională.
Acum face supă cu tăieței toată ziua din cauza ta.
Știai asta?
Ai înțeles? E-n regulă.
De ce suporți așa ceva?
Surioara mea...
Vai, surioara mea...
De ce-o lași pe fătuca aia să te ia în râs?
Unde-i Eun-ja a mea?
De ce suporți rahatul ăsta?
Gata. Da, asta e.
Haideți să mâncăm!
E kimchi vechi de doi ani.
Îl ofer doar la ocazii speciale.
Vă pun și la pachet.
Vă mai dau când terminați. Mâncați pe săturate.
Poftim.
Să mâncăm.
Poftă mare!
Mulțumim pentru bucate.
E bun, nu?
E delicios.
E foarte gustos.
Mai vrei piper?
Mănâncă cu kimchi.
Cred că Eun-ja știe că suntem împreună.
Nu facem nimic rău. Mă întreb de ce n-a adus vorba.
Nu contează dacă nu știe.
Nu vreau să fac ceva ce tu nu vrei.
M-aș simți jignită dacă aș critica.
Mi-su!
Ești la serviciu?
KBS COOL FM 89.1
Nu ziceai că avem o companie media la etaj?
Căutăm pe cineva pentru un post cu normă parțială pentru radio vizual.
Știu eu pe cineva priceput.
E chipeș?
Să nu te prind că te dai la el!
Bine.
Ce grea e!
Ce faci?
Mă pregătesc să developez filmul.
Hyeon-u.
Ce părere ai de tricoul cu Pepsi de pe mine?
Îți stă bine.
Mi-l dai dacă ți-l cer?
Da, sigur.
Mă pricep, nu-i așa?
Zâmbește.
Ce este?
M-am tot ținut să te întreb.
Cum poți
să zâmbești așa?
Mereu m-am întrebat
dacă e un zâmbet sincer...
sau dacă e unul forțat.
Zic și eu.
Când ești un ratat, toți par ratați în jur.
Și te îndoiești de orice.
Dacă eram bogat, mi-aș fi dorit mai mult.
Dar eu am nevoie doar de câteva lucruri dragi.
Asta ești tu.
Continuă.
În ce mă privește,
nu am cuvinte să descriu cât de minunată ești.
Ce dulce e!
Mai că mă ia amețeala.
Cafeaua e mai bună când e caldă și dulce.
Intră.
Poftim?
Intră ca să vezi.
Vrei să ne căsătorim?
Cred că așa vă simțiți voi.
Mi-a ieșit pe gură când te-am văzut intrând.
Glumeam. Nu mă băga în seamă.
Hai să intrăm.
În vechiul tău cartier, era un bloc aici.
Frizeria era aici.
Acum e o agenție imobiliară unde era brutăria.
Dacă faci dreapta la butic și mai mergi puțin,
dai peste alimentară. Mai știi?
Ce tot spui acolo?
Nu ți-am...
Nu ți-am zis?
Se pare că nu ți-am zis.
O să cumpăr alimentara.
O fac brutărie și școală de bucătari.
Sala de clasă trebuie să fie mare, iar alimentara e spațioasă.
Poți începe aici.
Ce?
Prinzi drag de mine?
O să te fac să râzi, să zâmbești, exact ca acum.
O să te îndrăgostești de mine.
Ce siropos sună!
Hyeon-u!
Am venit să le returnez.
Sigur, lasă-le aici.
- O zi bună! - Și ție.
Alo?
De ce nu mi-ai răspuns?
Mai știi ce în ce zi suntem?
Ți-am zis să mă lași.
Prietene, se pare că duci o viață normală acum.
Azi se împlinesc zece ani de când a murit Jeong-hyeop.
Mai ales tu n-ar trebui să uiți.
Plecăm după-amiază. Te așteptăm.
Mișcă-te repede!
- Nu mă enervați. - Fir-ar! N-ai făcut nimic azi.
- Să mergem. Ce tot aveți? - Nu vreți voi? Eu sunt obosit.
- Piatră, hârtie, foarfece. - Piatră!
- Hai! - Bine.
Jucăm cu toții.
Fiți gata, piatră, hârtie...
- Piatră, hârtie, foarfece. - Hai!
O facem fără el.
- Piatră, hârtie, foarfece. - Hârtie!
- La naiba! - Idiotule.
Stai!
Tu.
Doamne...
Dumnezeule.
Băieți, la dracu', m-a văzut.
Ce-ai mai făcut?
Am luat bacalaureatul, sunt la facultate.
Muncesc.
Dacă trăia și Jeong-hyeop,
ar fi lucrat și el la o firmă.
Voi, netrebnicilor, o duceți bine și sunteți liberi...
Mă înfurie la culme.
Nu meritați să vă meargă bine.
Ar trebui să fiți cotonogiți, ca să nu mai faceți rău cuiva.
Eu chiar nu i-am făcut nimic.
N-am făcut-o. Vă rog să mă credeți.
Îmi pare rău.
Mie...
nu-mi pasă.
Spune-i lui Jeong-hyeop când dai ortul.
Am plecat.
Fir-ar!
Unde ești? Te aștept afară. O să plouă.
Cred că ești iubita lui Hyeon-u.
Păi...
Nu e telefonul lui Hyeon-u?
Și l-a uitat în mașina mea.
Apropo, cine...
Cine ești, de-mi vorbești așa degajat?
Ne cunoaștem?
Da...
Ești fata de la brutărie.
Nemernicul de Hyeon-u nu mi-a zis nimic.
Aici era.
Ai fost ocupat azi? Ce-ai făcut?
Am fost la mătușa mea s-o văd pe bunica.
Trebuia să-mi fi spus.
Îmi pare rău, am fost cam amețit azi.
Hyeon-u.
Trebuie să ne mutăm.
Proprietarul începe o nouă afacere sau ceva.
Păi...
Și unde mergem?
Voi nu sunteți de acord?
Eu m-am cam săturat.
Nu ne permitem un alt birou,
să mai plătim chirie.
Dar nu ți se pare nedrept?
Cum rămâne cu postul radio? Începem curând.
Ai prins singur postul ăla, e-n regulă.
Și? Ai început să cauți alt birou?
Nu, nu încă.
Am înțeles, îmi pare rău.
O să fie în regulă, ești tânăr. O iei de la capăt.
Trebuie să plec.
Bine.
Cum era Mi-su când era mică?
Era frumoasă și pe-atunci?
Cred că era la fel de arțăgoasă, nu?
Nu-mi amintesc.
- Zi „mulțumesc”. - Mulțumesc.
Da, domnule.
M-ai speriat.
Am ajuns.
Mergi la al doilea etaj.
Uite.
- Mulțumesc pentru masă. - Cu drag.
E bun?
E delicios.
- Să mănânci și tu. - Bine.
Am mers s-o vizitez...
pe sora lui Jeong-hyeop azi.
Poftim?
De unde știi?
Dar s-a mutat.
Vecinii ei nu știu unde s-a dus.
Hyeon-u.
Nu trebuie să mai mergi la ea.
- Ultima oară... - De unde ai știut de ea?
De la Tae-seong...
Fir-ar!
Credeam că totul e-n regulă acum.
Ce e-n regulă?
Te-ntreb ce e-n regulă.
Nu pot face să dispară.
Ai auzit tot.
Nu pleca.
Nu trebuie.
Nu puteai...
Nu puteai rămâne...
singura care nu știa despre asta?
Nu puteai avea încredere în mine?
Cum?
Nu mi-ai spus.
Nu contează.
O să uit tot.
O să uit tot și tu să faci la fel și...
Acum, pentru ce mă mai rog?
Eu...
Mă rugam la Dumnezeu pentru o viață normală.
Mă rugam cu disperare.
Atunci...
când vei fi bine?
Când nu vei mai fi așa neliniștit?
Până când?
Miroși ca nemernicii ăia. Știai?
Puți a țigări!
Băga-mi-aș! Ai înnebunit? Ce naiba?
Proprietarul dojo-ului n-o să te ierte.
- Ai înnebunit? - Fugi.
Ai luat-o razna?
Să trăiești ca un om normal, da?
Viața e o glumă pentru tine?
Să-mi bag!
Am văzut cum a murit cineva prostindu-se. Nu mai glumesc cu nimic.
„Prostindu-se”? Rahat! Tu auzi ce spui?
Da, asta făceam,
fie că pocneam pe cineva, fie că furam.
Dar...
e vreunul dintre cei prezenți acolo bine acum?
Nu, niciunul nu e bine.
Și știi ce e ciudat?
Cu toții am făcut aceeași greșeală,
dar numai tu ai fost iertat.
Oare de ce?
Fiindcă arăți bine?
Tembelule, vrei să te caftesc?
Lumea ar trebui să se uite la mâini, nu la chipul tău. Cu ele ai făcut-o.
Nenorocitule!
Rahat!
Nemernicule! Să-mi bag!
Nemernicule...
Fir-ai tu...
Hyeon-u?
Ești rănit?
Pot să te întreb ceva?
Auzi...
Tu și mătușa Mi-su...
nu mai sunteți împreună, nu?
Vreau să te întreb și eu ceva.
De ce te porți așa de urât cu mama ta?
Cu Eun-ja?
Doamne! De ce mă întrebi așa ceva?
Ce-o să faci dacă o să te urască?
Femeia aia?
Pe mine?
Nu-i posibil.
Fiindcă...
Nu are pe nimeni altcineva.
În fine,
mai sunteți împreună?
Nu, nu-i așa?
Cine-i aici?
Aici erai.
Hyeon-u, tu ești?
Hyeon-u.
Ce se întâmplă?
Am trecut pe-aici. Îmi era foame.
Mă bucur că ai venit.
Poftă bună!
Mulțumesc pentru masă.
E delicios.
Bună.
Bună ziua.
Salut.
Ce faci?
Am uitat ceva la birou. Pot să intru s-o iau?
Sunt ocupat acum.
Ce este? Ți-o dau altă dată.
Păi...
E o poză. O vreau acum.
Poza aceea.
E la mine acasă.
Poftim?
Scuze. M-am gândit...
M-am gândit că ai aruncat-o.
Nu te plac.
Eu te simpatizez.
Dar ești prea serios și ursuz, ca Mi-su.
Ea are nevoie de cineva care să-i lumineze viața.
Trebuie să ne mai și relaxăm.
Cum v-am mai spus, emisiunea va deveni radio vizual.
Veți putea să și vedeți gazdele, nu doar să le ascultați.
Când ascultați emisiunea,
nu erați curioși cum stătea Yoo Yeol
când vorbea și ce făcea în timpul unei melodii?
- Pot s-o văd pe Mi-su? - Sau ce purtau...
- ...invitații... - Poftim?
Pot s-o văd dacă te urmăresc?
Să mă urmărești?
Ne mai vedem.
Pe măsură ce se lasă noaptea
La sfârșit de toamnă
Visez la prima zi de primăvară
Nu te pot vedea
Fiindcă ești
Atât de departe
Dar o să-mi plivesc grădina
Toamna e pe sfârșite
Și se-apropie iarna
- Dar nu voi uita... - Mi-su!
Soarele primăvăratic...
Mi-su!
Zăpada se așterne
- De parcă ar vrea... - Urcă.
Să acopere întreaga lume
Și să izgonească și ultima rază
Dar, într-un ținut îndepărtat Primăvara dăinuie
Iubire
Când închid ochii
Și mă gândesc la tine
- Pot să zbor... - Doamne!
- Ce figură e! - Chiar și fără aripi
Când închid ochii...
- Vrei să opresc puțin? - Și mă gândesc la tine
Chiar și fără stâlpul meu...
- Da. - Stâlpul meu...
Te iubesc, Mi-su.
Te iubesc.
Nu fugi, Hyeon-u.
Nu fugi, te rog!
O să te rănești.
De ce-ai vrut soju cu gogoși?
Așa, fiindcă n-am mai mâncat gogoși de mult.
N-au același gust fiindcă n-am avut
ingredientele necesare.
Mulțumesc pentru gogoși.
Mănâncă.
Vezi? N-au gustul de dinainte.
Fir-ar...
Totul s-a schimbat pe lumea asta,
mai puțin gustul ăsta.
- Au același gust? - Da.
Stai, o să...
Sunt mai bune cu cafea.
Fac niște cafea.
Ce faci?
Nimic.
Mi-am amintit de alte vremuri.
Când era prin preajmă băiatul cu tofu, Hyeon-u.
Da, știu.
Hyeon-u mi-a promis că se va întoarce...
să-mi deschidă brutărie.
Când?
Deunăzi. Părea să fi încasat niște pumni.
A mâncat ceva și a plecat.
Zice că i-am spus că am încredere în el.
I-am zis-o acum niște ani buni.
Nici nu-mi amintesc.
Nici bunica, mătușa sau profesoara lui
n-au avut încredere în el.
Dar eu asta i-am zis.
Dar nu-mi amintesc când.
El și-a amintit când a venit...
KBS COOL FM 89.1
Bună!
E incredibil.
Nu trebuia să intri la machiaj?
Acum, ne trebuie și machior.
Am revizuit partea asta.
Nu trebuie s-o mai citești.
- Hyeon-u. - Da, domnule.
- Mergi să te pregătești. - Bine.
Citește partea asta după asta.
- Bine. - Grozav.
Intră.
Încântat de cunoștință.
Deci asta-i camera de filmare.
Oare e necesar să avem video pentru o emisiune radio?
Va arăta ca un amalgam de cadre.
Nu le segmentăm prea mult. Vor apărea ca niște cadre,
va arăta diferit de restul filmărilor.
Azi e prima zi de transmisie video.
Să menționez vreun nume?
Cine vă vine în minte?
Poate că vreți să-i cunoașteți mai bine sau vă e dor de ei,
poate că-i vedeți zi de zi,
dar vă tot gândiți la ei.
Kim Se-in, Gwon Ye-ji, Park Song-i.
Și Kim Mi-su.
Poate că numele care ne sunt dragi sunt ca niște jurnale,
însemnări neprețuite în viețile noastre.
Mă ung pe suflet razele soarelui, verdeața și energia lor.
Am sufletul înțesat de mii de nume și amintiri dragi.
Albumul muzical, cu Yoo Yeol. Prima melodie de azi.
BĂIATUL SECOLULUI XX
KBS COOL FM 89.1
TOATE PERSONAJELE, ORGANIZAȚIILE, LOCURILE, INCIDENTELE ȘI RELIGIILE
DIN ACEST FILM SUNT FICTIVE
ORICE ASEMĂNARE CU EVENIMENTE SAU PERSOANE E ÎNTÂMPLĂTOARE
Subtitrarea: Laura Somandru