Downloaded from YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫חבל.
‫טפלו בזה עם טלפון או פקס.
‫מחר אנו מצפים ליום שטוף שמש בכל רחבי הארץ.
‫אתם מאזינים לחדשות התנועה 57.
‫אנחנו אחרי שעת העומס, ‫אך אנשים עדיין תקועים בפקקים.
‫באזור מחלף הא-איל התרחשה תאונה
‫בחיבור של האנאם עם הא-איל ‫בכביש המהיר לסיאול.
‫בשל כך נוצר עומס תנועה לאורך שלושה ק"מ ‫שמתחיל במערב האנאם.
‫אנשים חווים פקק תנועה רציני ‫גם בכביש המהיר סונגפה.
‫טופלה התאונה שהתרחשה במחלף ג'אמוון
‫בכביש המהיר גיונגבו לכיוון סיאול.
‫יחד עם זאת, הדבר גרם הפרעות ‫תנועה רבות באזור שבין דאלנה ובאנפו.
‫תאונת הדרכים שהתרחשה בכביש המהיר גאנגביון
‫בין גשר מאפו וגשר וונהיו
‫טופלה גם כן אך עדיין קיים עומס.
‫נדרשת חצי שעה לפחות להגיע לגשר באנפו
‫מגשר אולימפיק וגשר נוריאנג.
‫לא יהיה קל להגיע לגאנגנאם
‫דרך גשר סאונגסו, גשר דונגהו וגשר האנאם.
‫נוצר עומס תנועה בין גשר צ'ונהו לגאנגבוק.
‫עומס תנועה כבד קיים ‫בין גשר מאפו לגשר האנגאנג
‫וליד גשר איהווא, ‫ובכביש המהיר דונגבו גם כן.
‫פרברי גשר צ'ונהו עמוסים מאוד
‫כמו גם הדרך מגשר גונג'ה ‫אל השער האחורי של סיאול גראנד פארק.
‫אנחנו עדיין לא פתוחים.
‫אתה מחפש משהו מסוים?
‫יש לך משהו עם פולי סויה?
‫טופו או...
‫ובכן,
‫מה לגבי חלב סויה?
‫בטח, אני אקח את זה.
‫"קיי-בי-אס FM מספר שתיים"
‫אנחנו רוצים שתדעו שעוד מעט תשע.
‫חלב רגיל
‫לא טוב, נכון?
‫זה חייב להיות מפולי סויה.
‫יש מכולת בהמשך הרחוב.
‫שידור, אהבה ומטוסים.
‫אתם יודעים מה יש ‫לשלושת הדברים הללו במשותף?
‫כולם דורשים את כמות האנרגיה ‫הגדולה ביותר בהתחלה.
‫שלום. ‫- זה נס.
‫אני אנחה את "אלבום המוסיקה" מהיום. ‫המנחה החדש שלכם, יו יאול.
‫- מאפיית מיסו -
‫כמו מטוס שממריא...
‫- סופרמרקט טאצ'אנג -
‫ב-1 באוקטובר 1994, ‫אנחנו מתחילים את התוכנית...
‫זה יו יאול. הוא בטח המנחה החדש.
‫אני מעריצה גדולה שלו.
‫און-ג'ה, הבחור הזה הגיע כל כך מוקדם ‫וביקש טופו.
‫טופו? ‫- הוא נכנס הרגע לחנות ההיא.
‫אני מתערבת שהוא רק השתחרר מהכלא.
‫אין סיכוי. תראי אותו.
‫- משרה חלקית ‫6 ימים בשבוע, 1,200 וון לשעה -
‫מהר!
‫- מאפיית מיסו -
‫אימא שלך כאן.
‫שלום.
‫הינה. ‫- נהדר, תודה לך. שיהיה לך יום נעים.
‫נתראה שוב.
‫תחזרי אלינו, בבקשה. ‫- בוודאי.
‫היי, אמרתי לך לא לבוא ‫כי זו תקופת מבחנים...
‫אעשה ככל יכולתי.
‫שאקח את זה?
‫מה... ‫- קודם לכי ותחליפי בגדים.
‫אני אטפל בזה. לך לבית הספר. ‫- אני לא צריך ללכת לבית הספר.
‫אתן יכולות ללכת לעשות מה שאתן צריכות.
‫היי, למה אתה לא צריך ללכת לבית הספר?
‫פרשתי מבית הספר.
‫היי,
‫באמת השתחררת לאחרונה?
‫השתחררתי מאיפה?
‫מהכלא.
‫אני לא רוצה לדבר על זה.
‫טוב, בסדר.
‫- מאפיית מיסו -
‫היי, טופו.
‫ספר לנו סיפורים על התקופה שהיית בכלא.
‫בסדר, לא משנה.
‫אתן לא בנות משפחה, נכון?
‫אנחנו לא נספר לך.
‫אני מניחה שאנחנו לא דומות זו לזו, נכון?
‫זה היה כשהיא הייתה בת 18?
‫אז היא התחילה לעבוד כאן.
‫היא למדה ללוש בצק ללחם מייד,
‫והפכה מהר מאוד להיות טובה כמו אימא שלי.
‫בחייך.
‫אימא שלי סמכה על און-ג'ה הרבה יותר מעליי.
‫אז אנחנו משפחה.
‫אני צריכה להתכונן למכירות הערב.
‫כשהייתי במוסד לעבריינים צעירים,
‫תמיד הלכתי לאכול ארוחת בוקר ‫בתשע בבוקר בדיוק.
‫ובכל יום, הייתי שומע ‫את מוסיקת הפתיחה וחושב לעצמי,
‫"עוד יום התחיל."
‫לאחר שסיימתי את ארוחת הבוקר,
‫הייתי שומע את הכתב מדבר.
‫אז השעה הייתה 9:50 לערך.
‫אתם מאזינים ל... ‫- והתפללתי בכל יום.
‫בשבוע שעבר... ‫- "תוציא אותי מכאן היום.
‫בבקשה."
‫אחרי התפילה שלי, ‫תוכנית הרדיו הייתה מסתיימת.
‫ואז פשוט הייתי מרים ידיים.
‫"שום דבר לא יקרה היום."
‫אותה שגרה בדיוק חזרה מדי יום, ‫אבל יום אחד אמרתי את זה במהלך התפילה שלי.
‫"אני מתפלל שלפחות דבר אחר
‫ישתנה עד שיגיע הזמן שאעזוב את המקום הזה.
‫אני באמת לא חושב שאוכל להמשיך ‫אם שום דבר לא ישתנה."
‫יש מכולת בהמשך הרחוב.
‫שידור, אהבה ומטוסים.
‫אתם יודעים מה יש ‫לשלושת הדברים הללו במשותף?
‫כולם דורשים את כמות האנרגיה הגדולה ביותר
‫בהתחלה. ‫- זה נס.
‫שלום, אני אנחה את "אלבום המוסיקה" מהיום.
‫המנחה החדש שלכם, יו יאול.
‫אני מבינה.
‫אני מניחה שיכולת לראות את זה כנס.
‫ניסים זה לא משהו מיוחד.
‫נכון?
‫תוכל לפתוח וילונות?
‫אתה רוצה משהו לשתות?
‫את כאן. ‫- כן.
‫את אוכלת הרבה.
‫לחיים.
‫זה טעים?
‫טוב... ‫- הטה את הראש לצד הזה.
‫מה את רוצה לעשות?
‫נחמד.
‫אפשר את המראה? ‫- זה נראה מושלם.
‫אני צריך להביט במראה. ‫- בסדר. זה נראה מושלם.
‫נהדר, מושלם. אתה לא צריך להביט במראה.
‫שלום. ‫- שלום.
‫אתה תהיה כאן מחר? ‫- אני אהיה כאן מחר.
‫מה לגבי מוחרתיים? ‫- ומוחרתיים?
‫אני אהיה כאן.
‫שיהיה לך יום נפלא!
‫אלוהים ישמור.
‫בנות, לכו הביתה.
‫מה? ‫- מה קורה?
‫דרך אגב,
‫באיזו שנה נולדת?
‫ב-1975.
‫מה?
‫גם אני.
‫אבל התחלתי לימודים שנה קודם.
‫כל החברים שלי נולדו ב-1974.
‫אני מבין.
‫מה זה שם?
‫"אני שונאת לחם. לחם, לחם, לחם."
‫זה...
‫כתבתי את זה כשהייתי קטנה.
‫שנאתי לחם.
‫הייתי כל כך שמח
‫אם המקום הזה היה של הוריי.
‫- לחם -
‫און-ג'ה.
‫חזרת.
‫אתה עדיין כאן?
‫ראית פעם משהו כל כך חמוד?
‫לא, אף פעם.
‫מיני קאפקייקס. את גדולה!
‫הם כל כך חמודים.
‫היון-או.
‫עץ חג המולד נמצא בקופסה הזו. ‫תוכל להוציא אותו ולנקות ממנו אבק?
‫אתה יכול ללכת לאחר מכן.
‫טופו אמר שלא אכפת לו ללכת מאוחר.
‫הוא רוצה לעזור.
‫באמת?
‫אתה רוצה לעזור?
‫ננסה להגדיל את המכירות שלנו היום?
‫בוא נשים אותו בחוץ.
‫בחוץ?
‫את זה?
‫אתה יכול לדבר איתי רגיל.
‫יש לי הרבה חברים בגילך.
‫בסדר.
‫אימא שלי תמיד שמה את העץ בחוץ,
‫ואמרה שצריכים לחלוק אותו עם אחרים.
‫זה יפה.
‫זה יפהפה.
‫הם כל כך יפים.
‫חבר'ה, קר בחוץ.
‫ידעתי.
‫בואו נשים את זה בצד. ‫- את זה?
‫כן.
‫אפשר להצטלם?
‫להצטלם? ‫- שלושתנו יחד.
‫עם הכול. גם עם העוגה הזו.
‫איזה רעיון מצוין.
‫אנחנו צריכים לצלם את אלה.
‫אולי גם ניתן להם שמות?
‫שמות?
‫עוגת "עוף, אפרוח קטן",
‫עוגת "פיסת זיכרון",
‫ועוגת "היום ההוא".
‫על מה אתה מדבר?
‫בסוף כל שנה יש טקסי פרסי מוסיקה.
‫אנחנו צריכים לעשות כך למאפים שלנו.
‫אם כך אשים כוכב על זה של קים דונג-ריול.
‫בטח, בואו נעשה את זה.
‫למה הבנייה חייבת להתחיל סמוך לחג המולד?
‫בשנים האחרונות, ‫לא היו לנו מספיק עוגות למכירה.
‫הם בונים בנייני דירות. ‫בקרוב יהיו לנו לקוחות נוספים.
‫היי, זה חזק מדי.
‫שלום.
‫היי, חבר. חג מולד שמח.
‫"חבר"?
‫מה אתה עושה כאן?
‫מה איתך?
‫אני עובד באזור. ברחתי מהבית, אתה יודע.
‫אלוהים, כל כך קר.
‫אישאר כאן קצת.
‫תרצה חלב עם זה?
‫לא, זה בסדר.
‫הייתי צריך לחכות
‫עד האביב כדי לברוח מהבית. זה כל כך קשה.
‫אני הצלתי אותו.
‫אני זה שהוציא אותו מהכלא.
‫כל כך הופתעתי לראות אותו כאן.
‫אם לא אני,
‫היית מבלה את חג המולד הזה בכלא.
‫אפרוחים קטנים. ‫- צוויץ, צוויץ.
‫הינה הם. ‫- דרורים.
‫ציף, ציף. ‫- ברווזים!
‫קוואק, קוואק. ‫- שלום!
‫שלום. ‫- כן, תיכנסו.
‫שלום. ‫- היי, תיכנסו.
‫אני אחלק לכם. חכו רגע.
‫גברתי, בזה יש חתיכות שוקולד.
‫מה? באיזה מהם?
‫בחיי, הוא עדיין על הקטנוע הזה.
‫מה אתה עושה? ‫- בוא הנה.
‫תן לי לומר לו שלום קודם. אלוהים.
‫איך הולך? ‫- אני שמח שחזרת.
‫אמרת שלום? ‫- אתה מבין מה השעה עכשיו?
‫היית צריך לומר לי שזה ליד הצומת!
‫איך אני אמור לדעת איפה המקום הזה?
‫אתה אמור.
‫כולנו מצאנו אותו בקלות. ‫אתה היחיד שאיחר, חתיכת מפגר.
‫מה? ‫- זה...
‫קחו את זה ולכו.
‫אנחנו כאן כדי לעזור לכם ‫להגדיל את המכירות שלכם.
‫אנחנו לא צריכים עזרה. ‫- מה?
‫בסדר, בואו נדבר בחוץ. ‫- גברת. למה אנחנו צריכים לדבר בחוץ?
‫בואו נצא. ‫- היי, גברת!
‫פשוט צאו החוצה.
‫- מאפיית מיסו -
‫יש אפשרות לקבל תשלום מראש?
‫מהר.
‫הם לא ילדים רעים.
‫היי, חייבים לזוז. זין, בואו פשוט נלך.
‫קדימה. ‫- קדימה.
‫את חושבת שהוא עוזב לתמיד?
‫ובכן...
‫כן, קרוב לוודאי.
‫לא נראה שהוא יחזור, נכון?
‫נכון.
‫הוא חתיך מדי.
‫אפס!
‫שבע. ‫- בום!
‫בום! ‫- בום!
‫מה? ‫- מה הקטע?
‫אני צריך להשתין. ‫- תאמר לו לשתות.
‫מגעיל! ‫- תכוון ישר על הבן אדם הזה.
‫אל תבלע את המילים. ‫- תכוון ישר עליהם.
‫תפסיק לכוון לסתם מקומות. ‫- הבנת?
‫היי, תשתה. עד הסוף! ‫- עד הסוף!
‫כל הכבוד.
‫לעזאזל. אתה מגניב.
‫סליחה.
‫כל כך קר.
‫מה לעזאזל? זאת לוויה או מה?
‫היי! ‫- מה לעזאזל?
‫חתיכת בן זונה!
‫מה?
‫מה אמרת הרגע? ‫- היי, לא.
‫מה אמרת כשחלפת על פניי?
‫מה אמרת? מה לעזאזל אמרת?
‫היי, תמסור.
‫אלוהים, אתה די טוב.
‫הזין הזה דחף אותו! הוא דחף אותו!
‫מה? ‫- מי?
‫תתקשרו למשטרה!
‫מה? מה לעזאזל הבעיה שלך?
‫אמרתי, תתקשרו למשטרה!
‫תשחרר, חתיכת אפס משוגע!
‫- אנחנו סגורים זמנית ‫נפתח שוב בקרוב -
‫בהיותנו לקראת סוף השנה, ‫לעיתים אנו מביעים משאלה מסוג זה.
‫"הלוואי שיקרו לי רק ‫דברים טובים בשנה החדשה."
‫אך אם מזג האוויר השמשי יימשך כל הזמן
‫האזור יהפוך למדבר.
‫שלג וגשם מזינים את האדמה.
‫בלעדיהם, עצים מניבים לא יכולים לצמוח.
‫אז כאשר אנו מביעים משאלה שכזו,
‫מה דעתכם שננסח אותה טיפה אחרת?
‫"הלוואי שיקרו לי גם כמה ‫דברים טובים בשנה החדשה."
‫בצורה הזו.
‫מה לגבי כל החברות הגדולות? ‫לא התקבלת לאף אחת מהן?
‫לא. ‫- אוי, יקירתי.
‫הציונים שלך די טובים.
‫אנשי הגיוס מכל החברות נהגו ‫לעמוד בתור בשביל להעסיק את הסטודנטים שלנו.
‫מה קורה השנה?
‫ישנם שני מקומות בהם ‫תוכלי להתחיל לעבוד מייד.
‫אחד מהם... שמעת על חברה ‫בשם "גוואנגג'אנג", נכון?
‫מה הם עושים?
‫הם עורכים עלוני חברה. זו משרה קבועה.
‫הם מציעים
‫15 מיליון וון בשנה.
‫הם מחפשים מישהו שלמד אצלנו ספרות, ‫אז את תקבלי את התפקיד.
‫השני הוא...
‫משרה חלקית בתחנת רדיו.
‫היא רק למשך חודשיים.
‫היא לתוכנית הרדיו של יו יאול.
‫כשאת שומעת את המנגינה הזו, ‫זה אומר שהשעה 9:20 בבוקר.
‫לאחר כן, הוא מקריא תסריט ‫שנכתב על ידי מישהו אחר.
‫אבל הוא לא כל כך טוב.
‫אז שומעים את השיר ‫של קים קוואנג-ג'ין בשעה עשר.
‫בחיי, את חייבת לקחת את העבודה בתחנת הרדיו.
‫אני לא יודעת כלום על תוכניות רדיו.
‫שלום. ‫- שלום.
‫תשכחי מזה.
‫פשוט אאזין לתוכנית באיזה מקום בטוח.
‫אה, הינה משהו חשוב.
‫יו יאול החל להנחות את התוכנית ‫ב-1 באוקטובר, 1994.
‫מה קרה לך? איך את זוכרת את זה?
‫אני יודעת, נכון? ‫אני לא יכולה לשכוח את היום הזה.
‫אני מצטערת.
‫זה בסדר.
‫את צריכה עבודה יציבה.
‫"יציבה"?
‫לא.
‫"בטוחה".
‫נכון, אני בטוחה שהיא בטוחה יותר ‫מהמשרה החלקית הזו בתחנת הרדיו.
‫תודה.
‫זה מטורף שמישהו אחר
‫אורז את הדברים שלך למעבר.
‫המובילים שמציעים שירותי אריזה ‫יפשטו את הרגל בקרוב.
‫התעריף שלהם הוא פי שלושה ‫ממה שאנחנו לוקחים.
‫למה שמישהו ייקח אותם? אלוהים.
‫מעבר דירה נותן לך את ההזדמנות ‫לעבור על כל החפצים שלך.
‫אם מישהו אחר מעביר אפילו ‫את כלי האוכל שלך...
‫תן לי את זה. זה כבד.
‫לא תדע איפה כל דבר נמצא.
‫נכון, לגמרי.
‫בחיי.
‫אתה צודק.
‫אתה עונה לי כל כך בלי חשק בזמן האחרון.
‫בחיי, אני חושב ששמעתי אותך אומר ‫את זה לפחות חמש פעמים.
‫אתה שולט בגורלך.
‫בגלל זה אתה צריך להעביר את החפצים של עצמך.
‫קח את אלה לחנות הספרים של מר קים.
‫את שתי החבילות? ‫- כן.
‫אני באה!
‫נתתי לך תוספת מנה.
‫הבישול שלך נהדר.
‫נכון שהם הכי טובים? ‫- כן.
‫אנחנו רוצים לשלם. ‫- בוודאי.
‫להתראות.
‫סך הכול 9,000 וון.
‫בסדר.
‫מצאתי עבודה.
‫באמת?
‫אוכל לכתוב.
‫כל הכבוד!
‫אני מצטערת.
‫את תתעשרי תוך שנה עכשיו שיש לך עבודה?
‫אני אהיה סופר-עשירה.
‫זה טעים מאוד.
‫מה?
‫שילמת את שכר הלימוד שלי, נכון?
‫מספיק, אל תמשיכי.
‫מספיק.
‫את מוציאה את מעט החסכונות שיש לך ‫על שכר הלימוד שלי.
‫את כמו משפחה עבורי.
‫תודה לך, און-ג'ה.
‫תשכחי מזה.
‫מה זה?
‫זה השומן שלי.
‫את בטח אוכלת טוב.
‫אלוהים, כל הכבוד.
‫שלום.
‫היי, אתה כאן. ‫- כן.
‫- ספרים משומשים -
‫חזרתי. ‫- היי, היון-או. אתה כאן.
‫או-סיק ביקש שאביא אותם.
‫בסדר, תודה.
‫שלום, גברתי.
‫היי.
‫היי, היון-או. תוכל ללוות את אימי הביתה?
‫תודה.
‫אני כמעט עיוורת בלילה,
‫למרות שאני רואה הכול במשך היום.
‫אני יודע.
‫אני רצינית. ‫הראיה שלי לגמרי בסדר במשך היום.
‫בסדר.
‫שאלה, האם חזירים יכולים ‫לראות את השמיים או לא?
‫למה שלא יוכלו לראות את השמיים? ‫הם רק צריכים להרים את הראש.
‫טעות. ידוע שחזירים אינם יכולים להרים ‫את ראשם מספיק כך שיראו את השמיים.
‫מה הם הדגלים האדומים האלו? ‫- חזירים יכולים להרים את ראשם
‫רק בזווית של 45 מעלות.
‫הולכים לבנות כאן דירות.
‫אני מבין.
‫הבנתי. אני מניחה שהם יכולים לראות ‫את השמיים כשהם נופלים.
‫- מאפיית מיסו -
‫- לחם -
‫אימא.
‫מצאתי עבודה.
‫חכי עוד קצת.
‫עד שאוכל לחזור לחנות הזו.
‫מי-סו.
‫אלוהים, היון-או!
‫מי זו?
‫שלום, גברתי.
‫היא...
‫ובכן, את...
‫כן, אני גרה בשכונה הזו.
‫אני מבינה.
‫אני צריך להחזיר אותה הביתה קודם. ‫את יכולה לחכות כאן?
‫כן, כמובן.
‫אל תלכי לשום מקום.
‫תגיעי לביתך בשלום, גברתי. ‫- תודה לך.
‫רצת הנה?
‫לא.
‫אני בסדר.
‫מה שלומך?
‫יש לי חדשות טובות.
‫עברתי את מבחני הבגרות.
‫ברצינות?
‫אז המשכת ללמוד.
‫מרשים מאוד. אני גאה בך.
‫און-ג'ה כל כך תשמח כשאספר לה את החדשות.
‫און-ג'ה מנהלת עכשיו מסעדת מרקי אטריות.
‫אני מתגעגע לאון-ג'ה.
‫אם במקרה יש לך זמן מחר,
‫מה דעתך שנאכל איזה מרק אטריות?
‫ובכן...
‫מחר?
‫כן.
‫השירות הצבאי שלי מתחיל מחר.
‫באמת?
‫אתה בטח עייף.
‫לא, אני בסדר. ‫- אתה לא צריך ללוות אותי הביתה.
‫זה בסדר.
‫הבוקר חשבתי שזה יהיה סתם עוד יום רגיל,
‫אבל מסתבר שזה היה יום מיוחד מאוד.
‫מי חשב שלפגוש שוב מישהו ‫יכול להיות מרגש כל כך?
‫זה כאן. כאן אני גרה.
‫בבניין הזה? ‫- כן.
‫טוב...
‫תודה שליווית אותי הביתה.
‫אין בעיה.
‫אני כל כך שמח
‫שנתקלתי בך היום.
‫גם אני.
‫טוב...
‫שמור על עצמך בצבא.
‫אני אשמור.
‫להתראות.
‫היון-או.
‫אני כנראה לחוצה עכשיו. ‫הקשתי את המספר המזהה שלי שגוי.
‫המספר המזהה שלך?
‫כן, מספר תעודת הסטודנט שלי. ‫זה כמו מספר תעודת הזהות שלך.
‫אני מבין. קיבלת מספר מזהה מבית הספר שלך.
‫זה לא עניין גדול.
‫בטח קר לך.
‫חכה כאן רגע.
‫אל תיכנס עד שאגיד לך, טוב?
‫בסדר.
‫תיכנס.
‫זה כל מה שיש לי.
‫למה זה...
‫אתה בסדר?
‫איך זה קרה? ‫- תודה.
‫יש חדש... ‫- אני אעשה את זה.
‫אתה רוצה חדש?
‫אל תדאג לגבי זה. ננקה אחרי זה.
‫זאת שמיכת קיץ, אבל היא עדיין די כבדה.
‫חכה.
‫אני מצטערת.
‫אתה בסדר? ‫- כן, אני בסדר.
‫לא ראיתי אותך שם. ‫- בסדר.
‫זה כבד, נכון?
‫היון-או, החלפת בגדים?
‫ובכן, כן.
‫אלו הבגדים של און-ג'ה. הם מתאימים לך.
‫און-ג'ה...
‫אלו הבגדים של און-ג'ה.
‫סליחה, אני מצטערת.
‫אלוהים.
‫מה הבעיה? יש משהו על הגב שלך?
‫שאעיף מבט?
‫זהו.
‫היון-או.
‫אתה ישן?
‫לא.
‫בזמנו,
‫חשבתי...
‫שלעולם...
‫לא תחזור.
‫חיכיתי לך.
‫אז...
‫ביום ההוא,
‫נקלענו לקטטה עם אדם שיכור.
‫הייתי עם טאה-סאונג.
‫השחרור המוקדם בוטל,
‫אז...
‫נאלצתי לחזור למוסד לעבריינים צעירים.
‫רציתי לחזור למאפייה.
‫מאוד.
‫היון-או.
‫לילה טוב.
‫גם לך.
‫- צ'וליאן -
‫- הזן את שם המשתמש שתרצה להשתמש בו -
‫- הזן את הסיסמה שלך -
‫- הזן מחדש את הסיסמה שלך -
‫- הזן את השם הקוריאני שלך או שם העסק -
‫- צ'ה היון-או -
‫אני לחוצה מכיוון שזה היום הראשון שלי. ‫הייתי בחרדות כל הלילה.
‫גם אני.
‫הינה.
‫זאת כתובת המייל שלך. יצרתי חשבון עבורך.
‫נחמד. ‫- אני בטוחה שאתה יודע להשתמש בה.
‫רק תבדוק את הדואר הנכנס ‫שלך כשאשלח לך מייל.
‫ואל תשכח לכתוב לי בחזרה.
‫בוא נשמור על קשר בדרך זו. ‫- בסדר.
‫אני אבקר אותך כאן.
‫טוב, בטח. אני אחכה.
‫שלום, אדוני. ‫- שלום, כיצד אוכל לעזור לך?
‫אני אמורה ל...
‫את קים מי-סו? ‫- כן.
‫אני רואה. שלום, נעים להכיר אותך.
‫נעים להכיר אותך גם.
‫זה גוון און-סו מהחשבות.
‫שלום. ‫- שלום.
‫וזו קים היון-סוק. היא תדריך אותך.
‫נהדר, תודה. ‫- היון-סוק.
‫כן. ‫- תדריכי את המחליפה שלך.
‫נכון. כן, אדוני.
‫את יכולה לגשת אליה. ‫- תודה לך, אדוני.
‫שימי אותם באוזניים שלך.
‫שכחתי לכתוב את הסיסמה.
‫איך...
‫את לא צריכה לשים אותם מייד.
‫סליחה?
‫אטמי האוזניים.
‫אני מבינה.
‫"כשהבדידות שלי גדלה
‫כמו שהצל שלי גדל
‫הנוסטלגיה שלי
‫לוקחת אותי למקום ההוא
‫- כלכלה -
‫שם אני מוצא אותך ‫- התחנה הזו היא
‫מכון פגודה. התחנה הבאה היא... ‫- תפילתי היא להיות איתך
‫זאת התחנה שלך?
‫והרגע האחרון שלנו ביחד
‫איך זה שלא שמעתי
‫חדשות כלשהן לגבייך?
‫אולי את רחוקה מדי
‫לצד שפת הנהר בשקיעה
‫הזיכרונות הישנים שלנו עדיין..."
‫יש לנו הרבה סיפורים היום.
‫למה שלא נתחיל עם הסיפור הזה?
‫"שלום, מר יו. אני סופגנייה.
‫אני שולחת לך את המכתב הזה ‫מאחר לא אוכל לפגוש את טופו
‫אפילו אם יבוא לפגוש אותי.
‫אני עוברת דירה.
‫שלחתי אי-מיילים לחשבון ‫שהוא אפילו לא יכול לבדוק
‫כבר כמה ימים.
‫הסיסמה היא מספר תעודת הסטודנט שלי, טופו!"
‫אני מרגיש כאילו הסיפור הזה ‫כתוב באיזשהו צופן.
‫"סיסמה", "מספר תעודת הסטודנט", ‫"טופו" ו"סופגנייה".
‫היי, היון-או.
‫פעם אחרונה שראיתי אותך, האף שלי ‫היה אדום בגלל מזג האוויר הקר,
‫אבל הקיץ בשיאו עכשיו.
‫חלפתי על פני החנות שלנו ‫אתמול בפעם הראשונה אחרי זמן רב.
‫עלי הגינקו גדלו מאוד צמוד לכביש.
‫אתה זוכר את עץ הגינקו הגדול ‫מול חנות השמנים, נכון?
‫אבל שמעתי שחיילים מעדיפים ‫את הקיץ החם על פני החורף הקר.
‫"הדמעות שאני מוחה ‫- שלומך טוב?
‫מהיום בו נפרדנו ‫- אני כותבת אי-מייל נוסף היום,
‫בתקווה שבסוף תקבל אותו. ‫- עלולות להפוך לגלים
‫איך זה שלא שמעתי
‫- לא נקראו -
‫אולי את רחוקה מדי"
‫- מאפיית מיסו -
‫הטלוויזיה והאינטרנט
‫נחשבים לעיתים להמצאות ‫החשובות ביותר של המאה ה-20.
‫אילו המצאות מרתקות נזכה לראות במאה ה-21?
‫שמעתי על גאדג'ט מגניב שהוצג
‫לאחרונה בתערוכת התקשורת הבינלאומית.
‫זה נקרא טלפון-מצלמה דיגיטלי.
‫מסתבר, שזה טלפון נייד עם מצלמה בתוכו.
‫זה כל כך מרתק, נכון?
‫זה אומר שאנחנו יכולים בקלות ‫לשמור תמונות של רגעים שאנחנו רוצים לזכור.
‫בואו נגיד שהטלפון הזה כבר ‫זמין לרכישה בשוק.
‫מה היא התמונה הראשונה שתרצו לצלם איתו?
‫- משרד תיווך מיאונגג'ין -
‫- צ'וליאן -
‫היי, מי-סו. זה אני, היון-או.
‫פיענחתי את הסיסמה.
‫את בטח מופתעת.
‫הלכתי לבית שלך בחופשות שלי,
‫וגם לאחר שהשתחררתי,
‫אבל עברת דירה.
‫תסלח לי.
‫החדר הזה פנוי עכשיו?
‫את כנראה תוהה איך פיענחתי את הסיסמה.
‫זו הכתובת.
‫מה הקוד של הדלת?
‫זה 262670.
‫נכון, 670.
‫למעשה, ככה גיליתי. ‫- זה הקוד של הדלת
‫שהדייר הקודם השתמש בו, נכון?
‫תן לי לראות. כן, אני חושב כך.
‫לא, חכי. אני הולך לשמור את זה כסוד.
‫אספר לך כשאפגוש אותך.
‫את תהיי מופתעת.
‫אדוני, אפשר להשתמש במחשב? ‫- בטח.
‫- צ'וליאן -
‫נכנסתי.
‫- מה שלומך, היון-או? -
‫למה אתה ישן כאן?
‫תישן בחדר.
‫התרשמתי מכך שהצלחת לפענח את הסיסמה.
‫אפילו שלחתי את הסיפור ל"אלבום המוסיקה" ‫של יו יאול.
‫כדי לספר לך מה הסיסמה.
‫תן לי את המספר שלך.
‫אני אתקשר אליך מחר בין 12:00 ל-13:00.
‫מה אתה עושה?
‫היי, זה באמת זה? משלמים לנו על זה?
‫היי, פשוט תירגע ותסתובב.
‫זה כל מה שאני עושה.
‫אתה מסתדר מצוין.
‫הלו?
‫היון-או?
‫כן, זה אני.
‫מה שלומך?
‫טוב, את יודעת. אני עובד קשה.
‫אתה עדיין נשמע כל כך שמח.
‫רק לשמוע את קולך מאיר לי את היום.
‫מי-סו.
‫אני מתגעגע אלייך.
‫את עדיין עובדת שם?
‫טוב...
‫במה אתה חושב שאני עובדת?
‫את לא עושה מה שרצית לעשות?
‫און-ג'ה נהגה לומר מדי יום שאת כותבת נפלא.
‫אפשר לומר שזה קשור לזה.
‫אני אתקשר אליך מאוחר יותר. ‫בסביבות שש בערב?
‫טוב. אז...
‫אחכה לשיחה ממך בשש בערב.
‫בואי ניפגש הערב.
‫אני אתקשר אליך. ‫- בסדר.
‫האדם שניסיתם להשיג אינו זמין כעת.
‫אנא השאירו הודעה לאחר הצליל.
‫האדם שניסיתם להשיג אינו זמין...
‫תראו את זה!
‫אדוני,
‫בבקשה תהיה בשקט.
‫ברחתם עם דמי החברות, ‫שמסתכמים בארבעה מיליון וון לאדם.
‫וישנם למעלה מ-100 חברים.
‫כיום, כל כך הרבה חדרי כושר ‫משנים את שמותיהם
‫כדי לקבל חברים חדשים ‫רק כדי שיוכלו להונות אותם.
‫אמרנו לך שאנחנו לא יודעים דבר.
‫כולנו עובדים במשרה חלקית!
‫טוב...
‫אני באמת לא ידעתי כלום.
‫כשכולם התקוטטו,
‫נתתי לאנשים לתקוף אותי ולא החזרתי לאף אחד.
‫ואני לומד עכשיו במכללה.
‫לא עשיתי כלום... ‫- אני לא שומע. סליחה?
‫תראה.
‫אני מבין, אז פשוט תהיה בשקט, בסדר?
‫היון-או. ‫- היון-או!
‫היי, כל הכבוד.
‫היי.
‫חכה לי. ‫- בוא נלך לשתות משהו.
‫תודה שטיפלת בזה.
‫בוא איתנו.
‫היי. ‫- היי, רק ניסיתי לעזור לך.
‫היי. ‫- ברור.
‫טאה-סאונג עשה כמיטב יכולתו לעזור לך. ‫- באמת.
‫הוא השיג לך את העבודה ‫כדי שתוכל להרוויח כסף.
‫אתה באמת לא בא?
‫כן.
‫בואו בבקשה ננסה לחיות חיים הגונים!
‫גם טאה-סאונג הלך שולל אחרי הבעלים.
‫אז אתה מתכוון לנטוש אותנו?
‫צ'ה היון-או. ‫- היי.
‫ברצינות? ‫- היי.
‫זה לא שטאה-סאונג עשה את זה בכוונה!
‫היון-או!
‫- מי-סו, אני כל כך מצטער שפספסתי ‫את השיחה שלך קודם -
‫- אם לומר את האמת, ‫אפילו שזו לא הייתה אשמתי... -
‫- מי-סו, אני כל כך מצטער שפספסתי ‫את השיחה שלך קודם -
‫- מי-סו -
‫- סגור -
‫- זמן חיבור: 43 דקות ו-33 שניות -
‫בטח משהו צץ.
‫אבל...
‫האמת היא שאני שמחה שלא שמעתי ממך.
‫אני מרגישה כמו מפסידנית גמורה בימים אלה.
‫אני לא ממש במצב רוח להתעדכן ‫ולצחוק איתך אחרי כל כך הרבה זמן.
‫אני שונאת את עצמי.
‫אני אפילו לא רוצה שיסתכלו עליי.
‫אני עצובה.
‫קיבלתי את כל ההחלטות הללו בעצמי, ‫אז למה אני מרגישה כל כך חרדה?
‫הדבר היחיד שגרם לי לשמוח לאחרונה
‫הוא שפיענחת את הסיסמה.
‫הודות לך, זכיתי לצחוק אחרי כל כך הרבה זמן.
‫היון-או, צור איתי קשר כשמשהו טוב יקרה.
‫אני אעשה אותו הדבר.
‫"למה כל כך קשה להתחיל את היום
‫כדאי לי לקחת את זה בקלות עם כוס קפה
‫כוס קפה נעימה שיכולה להעיר אותי
‫הריח של הפרזיות כשאני יוצאת מהדלת
‫'אלבום המוסיקה' של יו יאול"
‫מכיוון שזה יום כזה נפלא,
‫מה דעתכם שנעשה משהו היום ‫שירצה את הסקרנות האינטלקטואלית שלנו?
‫בקטע הזה, אנחנו נלמד על ספר ‫ונפגוש את המחבר שלו.
‫מר ג'אונג סו-מאן, המחבר של
‫"אנשים מקסימים, המסעות שלהם", באולפן.
‫שלום. ‫- שלום.
‫אני ג'אונג סו-מאן, המחבר של ‫"אנשים מקסימים, המסעות שלהם".
‫מי-סו, את יכולה לדבר כאן. ‫- אבל אם אתה מסוגל לדבר ככה...
‫מה? ‫- טוב...
‫אלוהים, אל תדברי שטויות.
‫חשבתי שכל מה שאנחנו אומרים כאן יהיה מוקלט.
‫החברה שלך תמימה.
‫מעולם לא דמיינתי
‫שזה יהיה באולפן שבו אי אפשר להביט החוצה.
‫חשבתי שהוא הביט דרך החלון
‫וצפה בכל פרט של הנוף בחוץ.
‫בבקשה תסתכל.
‫הינה לך.
‫אלוהים, חזרת. ‫- שלום.
‫היכנסי.
‫איך ההכנות לסרט? ‫- חזרתי.
‫עבודה טובה, מי-סו. ‫- נחמד.
‫מר ג'אונג נשמע כל כך לחוץ. ‫- בוא נאכל ביחד בקרוב.
‫נשמע טוב. ‫- בסדר?
‫בסדר. ‫- הוא הלחיץ אותי.
‫אני יודעת, נכון?
‫טוב...
‫צילמת כמה תמונות? ‫- כן, צילמתי.
‫אלוהים. אם אימא שלי לא הייתה פושטת ‫על הבית שלי הבוקר,
‫הייתי יכול ללכת לתחנת השידור.
‫תראי אם את יכולה להשיג ראיונות נוספים. ‫- טוב, אני אנסה.
‫אני רציני. ‫- הבנתי.
‫אני אתן לך בונוס. ‫- הבנתי, אדוני.
‫אל תהיי רק דיבורים.
‫את תמיד אומרת כן.
‫קחו הכול בקלות, חברים.
‫בסדר, נתראה אחר כך.
‫דרך אגב, מי עובר למרחב בקומה העליונה?
‫אני לא בטוחה.
‫הם יוצרים סרטים או משהו כזה.
‫הבוס מכיר אחד מהם.
‫אני מבינה.
‫הם תלמידי מכללה שעושים פרויקטים יצירתיים.
‫מסתבר שהמטרה שלהם היא להגשים את חלומותיהם.
‫זו האובססיה של כולם מאז הגביע העולמי, לא?
‫אני מקנאת.
‫- ילד המאה ה-20 -
‫מה אתה עושה כאן?
‫חיכיתי לך.
‫משהו טוב קרה?
‫טוב, כמובן. תעלי!
‫לא, זה בסדר. תיזהר. ‫- לא, לא על זה.
‫אני חייב לקחת אותך לאנשהו.
‫תיכנסי.
‫- מרכז הספרים קיובו -
‫ראית את זה? ‫- ראיתי מה?
‫לא ראית את זה?
‫- אנשים מקסימים, המסעות שלהם -
‫מספר שש!
‫הספר שפרסמנו הגיע למקום שישי.
‫ברכותיי, אדוני.
‫בחייך. זהו זה?
‫היית כל כך לחוצה כאילו שהעולם התקרב לסופו.
‫תוציאי הכול. תראי לי כמה את שמחה.
‫הספר שפרסמתי הגיע למקום שישי!
‫זה נהדר!
‫מדהים!
‫אלוהים! ‫- זה מדהים!
‫הוא הגיע למקום שישי! ‫- כן!
‫עבודה טובה.
‫קרן השמש חודרת דרך חלון גדול.
‫כל כך נועזת,
‫ועם זאת כה רכה באותו הזמן.
‫קרן השמש המסנוורת והיפהפייה הזאת מהשמיים
‫זורחת על שולחני עכשיו,
‫משתקפת מעל העלים הירוקים בפארק יאווידו.
‫בטח עכשיו כן יש לו חלון.
‫אתם יכולים להרגיש את היופי הזה ‫שלא ניתן לעמוד בפניו?
‫זהו יום היסטורי.
‫מהיום, "אלבום המוסיקה" של יו יאול ‫- בוקר טוב.
‫ישודר מהאולפן הפתוח הזה.
‫אני חושב שיהיה לי קשה להתרכז בתוכנית היום
‫מכיוון שאהיה עסוק בהתבוננות מבעד לחלון.
‫"אלבום המוסיקה" של יו יאול, מתחילים עכשיו.
‫כשהקמתי את החברה הזאת,
‫אספתי מספר אנשים והתחלתי לעבוד ‫על פרויקטים בשביל הכיף,
‫אבל הצלחנו להפיק ספר רב מכר ‫בתוך שנתיים בלבד.
‫אני אדם בר מזל.
‫"אולי
‫השתוקקנו זה לזה
‫באותם רגעים
‫אולי לא שמנו לב האחד לשניה
‫בזמן שטיילנו באותו הרחוב
‫וחלפנו זה מול זה
‫אולי התחרטנו על ההחלטה שלנו
‫ברגע
‫שבו נפרדנו לשלום בפעם האחרונה
‫בגלל שאני ביישן
‫אני מפחד שאולי נחלוף זה מול זה
‫יום אחד"
‫אנחנו...
‫נפגשנו שוב במקרה.
‫אני יודע.
‫זה מוזר.
‫אני הולכת עכשיו הביתה.
‫יש משהו שאני רוצה להראות לך.
‫"אם המחשבה
‫שאת לבדך
‫גורמת לליבך לכאוב גם
‫בכל פעם שאת יוצאת מהדלת
‫אם אפילו רק חיוך מרגיש כמו מאבק
‫לדעת כמה את רחומה
‫את כנראה נוצרת את זה בתוכך
‫כמו שוטה"
‫רק רגע.
‫רגע, זה...
‫מה קרה?
‫אני שוכר את המקום הזה.
‫טוב...
‫לא, אני מתכוונת...
‫איך זה שאתה גר כאן?
‫טוב, תמיד אהבתי את הדירה הזאת.
‫היא הייתה פנויה ויכולתי להרשות לעצמי ‫את שכר הדירה.
‫אז חתמתי על חוזה שכירות.
‫הרגע נזכרתי.
‫לא ידעתי מה לומר קודם ‫מאחר והיו כל כך הרבה דברים
‫שרציתי לומר לך,
‫אבל רק נזכרתי.
‫אני כל כך שמחה שנפגשנו שוב.
‫מה? ‫- חכי.
‫- אני לוקחת 3 ימי חופש -
‫נכין תחילה תבשיל קימצ'י, בסדר?
‫כן.
‫תבשיל קימצ'י ותבשיל בשר מוקפץ פיקנטי.
‫בואי נכין גם אורז עם חביתה. ‫אני יכול להכין את זה.
‫זה כבר יותר מדי עבודה.
‫אני אעשה את זה. תנוחי קצת.
‫לא, יש יותר מדי דברים לעשות.
‫היינו צריכים לקנות שום כתוש. השום הזה...
‫אני אכתוש את השום.
‫אבל זה...
‫אז, ‫- שום כתוש...
‫אני אכתוש את השום.
‫אבל...
‫אתה בטוח שאתה יכול לעשות הכול לבד?
‫כן, לכי להחליף בגדים ולנוח.
‫בסדר.
‫היון-או, פתחת את המים?
‫מה?
‫פתחת את הברז במטבח?
‫כן.
‫אם תעשה את זה, יהיו לי רק מים קרים.
‫לחיים.
‫תודה על שהכנת את כל האוכל.
‫זה טעים?
‫זה נורא טעים.
‫כשגרתי כאן,
‫היה כתם ענק של עובש על הקיר הזה.
‫לא ידעת על זה
‫שלא יהיו מים חמים במקלחת ‫אם פותחים את הברז במטבח.
‫בסדר, אני מבינה שזה בגלל שאתה גר לבד.
‫אני מניחה שאף פעם לא הבאת חברה הביתה.
‫את מוכנה להפסיק להסתכל סביב ‫ולאכול את האוכל שלך?
‫אני אוכלת.
‫קיבלת הודעה חדשה. ‫- חכה רגע.
‫קיבלת הודעה חדשה.
‫מה כל אלה?
‫- מאפיית מיסו -
‫יש לי רק קומץ זיכרונות טובים.
‫אבל בחלקם,
‫אני לא ממש זוכר את הפרטים, וזה מעצבן אותי.
‫זה מרגיש כאילו שהם לא הזיכרונות שלי.
‫אני כמעט לא מאמין שחוויתי את הרגעים האלו.
‫צילמתי את התמונות כדי שלא אשכח.
‫הפחדת אותי.
‫אתה כמו אימא שלי.
‫את עדיין מפחדת ממני?
‫מה?
‫פחדת ממני כשנפגשנו לראשונה.
‫מה לגבי עכשיו?
‫את עדיין לא מפחדת?
‫נראה אותך תופסת אותי!
‫"את חשה את אהבתי?
‫אפילו
‫שאני מסתיר אותה ממך
‫אם את יכולה לחוש בה
‫האם זה אומר שגם את מסתירה את רגשותייך?
‫את חשה את אהבתי?
‫מתי
‫גילית?
‫אם גם את מרגישה כך
‫בבקשה
‫אמרי לי
‫מה דעתך שאני אדבר על זה
‫סיימת? ‫- בזהירות
‫אבל ברצינות? ‫- סיימת לקרוא את הספר?
‫נותרו לי שלושה דפים בערך. ‫- איך תרגישי?
‫בחיי, אתה קורא כל כך לאט.
‫דרך אגב, היית רוכב על אופנועים ‫- מה אם אדבר על זה בזהירות
‫בזמן שנדבר על משהו אחר? ‫- כמו הילדים האלה בתקופה שהיית פרחח?
‫עשיתי את זה. ‫- איך תגיבי?
‫תקבלי אותי?
‫כשיש מאחוריך בחורה? ‫- עכשיו
‫לא. ‫- את רואה את זה?
‫אתה כזה שקרן. ‫- כבר סיפרתי לך הכול
‫אם את עדיין לא יודעת ‫- זה מדגדג.
‫שפשוט אשכח מזה שוב?"
‫תן לי את הספר שסיימת.
‫הינה.
‫אני לא רוצה לראות את און-ג'ה חיה ככה.
‫אימא שלי הייתה כל כך טובה אליה.
‫היא כל כך רצתה לראות את און-ג'ה ‫מתחתנת עם גבר נחמד
‫ומקימה משפחה שמחה.
‫אפילו אמרתי לה שלעולם לא אראה אותה שוב,
‫אבל היא התעקשה להתחתן ‫עם האיש הזקן הזה עם ילדה.
‫לך. אני אחכה כאן.
‫את לא יכולה פשוט לבוא איתי?
‫בואי נלך ביחד.
‫פעם הבאה.
‫קדימה.
‫בואי נלך.
‫פשוט לך.
‫לא, אני אחכה כאן.
‫בואי נלך ביחד.
‫- המקום של גאום-אי ‫מרקי אטריות -
‫שב, בבקשה.
‫היי, אלוהים.
‫היון-או?
‫זה אתה, היון-או?
‫כן, און-ג'ה. זה אני.
‫אלוהים! טופו!
‫בחיי.
‫אלוהים, אתה אפילו עוד יותר חתיך עכשיו.
‫אלוהים! שב, בבקשה. שב כאן.
‫איך מצאת אותי?
‫מי-סו...
‫מי-סו לא רצתה לבוא, נכון?
‫גברתי!
‫גברתי! היא צריכה עזרה.
‫אלוהים. ‫- עוד יכו אותה!
‫תעצרי.
‫בואי הנה. ‫- זה כואב!
‫קדימה! ‫- זה כואב!
‫תאמרי שאת מצטערת. תשפילי מבט.
‫תאמרי שאת מצטערת.
‫אני מצטערת.
‫היי, מי זאת הבחורה הזאת?
‫"הבחורה הזאת"? אני?
‫חתיכת...
‫מי-סו...
‫ידעתי שככה ייראו החיים שלך.
‫את אפילו לא מזהה את דודה שלך?
‫"דודה"?
‫תפסתי אותה מעשנת.
‫אימא שלך הייתה השפית הכי טובה בעולם.
‫עכשיו היא תקועה כאן כל היום, ‫מכינה מרק אטריות בגללך.
‫את יודעת את זה בכלל?
‫את מבינה? הכול בסדר עכשיו.
‫למה את סובלת את זה?
‫אחותי...
‫אלוהים, אחותי הקטנה.
‫למה את נותנת לילדה הקטנה ‫הזאת לשחק איתך ככה.
‫איפה האון-ג'ה שאני מכירה?
‫למה את סובלת את כל החרא הזה?
‫זהו. כן, זה זה.
‫בסדר, בואו נאכל.
‫תראו, זה קימצ'י בן שנתיים.
‫אני חולקת את זה רק עם אנשים מיוחדים.
‫אארוז חלק מזה כדי שתוכלו לקחת הביתה.
‫תוכלו לקבל עוד אחרי שתסיימו את זה. ‫תאכלו כמה שתרצו.
‫הינה.
‫בואו נאכל.
‫קדימה.
‫תודה על האוכל.
‫זה טעים, נכון?
‫זה טעים מאוד.
‫זה ממש טעים.
‫את רוצה עוד פלפל?
‫תאכל את זה עם קימצ'י.
‫נראה היה שאון-ג'ה קלטה שאנחנו ביחד.
‫אני מתכוונת, זה לא פשע. ‫אני תוהה למה היא לא העלתה את הנושא.
‫זה לא משנה אפילו אם היא לא יודעת.
‫אני לא רוצה לעשות משהו שאת לא רוצה.
‫אני יכולה להיעלב מאוד מזה אם אני ביקורתית.
‫מי-סו!
‫את בעבודה עכשיו?
‫- קיי-בי-אס קול FM 89.1 -
‫לא אמרת שיש איזה מיזם תקשורתי ‫או משהו מעל המשרד שלך?
‫אנחנו צריכים מישהו במשרה חלקית ‫לשידור בווידאו לרדיו הוויזואלי.
‫אני מכירה מישהו טוב למשרה חלקית.
‫הוא חתיך?
‫לא כדאי לך לנסות להתחיל איתו.
‫בסדר.
‫זה כל כך כבד.
‫מה אתה עושה?
‫אני מתכונן לפתח את סרט הצילום.
‫ובכן, היון-או.
‫מה אתה חושב על חולצת הפפסי שאני לובשת?
‫היא נראית נהדר עלייך.
‫אז אתה תיתן לי אותה ‫אם אגיד שאני רוצה אותה?
‫כן, כמובן.
‫אני טובה בזה, לא?
‫תחייך.
‫מה? מה זה?
‫תמיד רציתי לשאול אותך את זה.
‫איך אתה יכול
‫לחייך ככה?
‫אבל תמיד תהיתי,
‫"האם זה חיוך אמיתי?
‫או שהוא פשוט משתדל ממש?"
‫אני רק אומרת.
‫כשאתה מפסידן, כולם נראים לך מפסידנים.
‫ואתה מפקפק בהכול.
‫הייתי רוצה יותר אם היה לי הרבה מלכתחילה,
‫אבל אני רק זקוק לדבר אחד או שניים ‫שהם יקרים מאוד לליבי.
‫זה מה שאת עבורי.
‫תמשיך.
‫לפחות בעיניי,
‫את האדם הנפלא ביותר בעולם כולו.
‫בחיי, זה מתוק.
‫זה כל כך מתוק שזה עושה לי סחרחורת.
‫קפה הכי טעים כשהוא חם ומתוק.
‫תיכנס.
‫מה?
‫תיכנס פנימה כדי שאוכל לראות.
‫כדאי לנו להתחתן?
‫לדעתי ככה גברים מרגישים.
‫אמרתי את זה מבלי להבין בכלל ‫מה אמרתי כשראיתי אותך נכנס.
‫צחקתי, תשכח ממה ששמעת.
‫בוא ניכנס פנימה.
‫בשכונה הישנה שלך, היה כאן מתחם דירות.
‫והמספרה הייתה כאן.
‫כעת יש סוכנות נדל"ן במקום שבו ‫המאפייה הייתה בעבר.
‫אם תפני ימינה ליד המכולת ותמשיכי ללכת,
‫תראי את החנות הפינתית הישנה. זוכרת?
‫על מה אתה מדבר?
‫לא...
‫לא סיפרתי לך?
‫אני מניח שלא סיפרתי לך.
‫אני קונה את החנות הזאת.
‫אהפוך אותה למאפייה שמציעה שיעורי בישול.
‫הכיתה צריכה להיות יחסית גדולה ‫והחנות הזאת מרווחת מספיק.
‫את יכולה להתחיל כאן.
‫מה?
‫את מתאהבת בי?
‫אני אגרום לך לצחוק ולחייך, פשוט ככה.
‫אני באמת אגרום לך להתאהב בי.
‫אתה נשמע כל כך נדוש.
‫היון-או!
‫אני מחזיר את אלה.
‫בטח, תשאיר אותם שם.
‫שיהיה לך יום נעים. ‫- גם לך.
‫הלו?
‫היי, למה אתה לא עונה לי?
‫אתה בכלל מצליח לעקוב אחרי הימים?
‫אמרתי לך לא להתקשר אליי.
‫היי, חבר. אני מניח שאתה חי עכשיו ‫חיים רגילים.
‫אתה יודע, היום זה יום השנה העשירי ‫למותו של ג'אונג-היופ.
‫לך, מכל האנשים, אסור להתעלם מזה, היון-או.
‫אנחנו עוזבים אחר הצוהריים. נחכה לך.
‫היי, תעשה את זה מהר.
‫אל תעצבנו אותי, חברים. ‫- לעזאזל. לא עשית היום כלום.
‫שחרר. מה קורה איתכם? ‫- מישהו מכם יכול לעשות את זה? אני עייף.
‫אז אבן, נייר ומספריים. ‫- תשחק אבן.
‫קדימה. ‫- בסדר.
‫כולם צריכים לשחק.
‫מוכנים או לא, אבן, נייר...
‫אבן, נייר ומספריים. ‫- בואו כבר.
‫נעשה את זה בלעדיו.
‫אבן, נייר ומספריים. ‫- אבן, נייר ומספריים.
‫אבן, נייר ומספריים. ‫- נייר!
‫לכל הרוחות. ‫- אידיוט.
‫היי!
‫אתה.
‫בחיי...
‫אלוהים.
‫חבר'ה, זין. היא ראתה אותי.
‫מה עשית עם עצמך?
‫עשיתי בחינות בגרות והתקבלתי למכללה.
‫אני כרגע עובד.
‫אם ג'אונג-היופ היה בחיים,
‫הוא גם היה עובד עבור חברה כלשהי.
‫רק העובדה שפרחחים כמוכם מצליחים ‫במקום להיות מאחורי סורגים...
‫זה גורם לנו לצמרמורת וכעס.
‫לפרחחים כמוכם לא מגיע להצליח.
‫אתם צריכים להיות נכים ‫כדי שלא תעשו את זה לאף אחד אחר.
‫באמת שלא עשיתי את זה.
‫לא עשיתי את זה. בבקשה תאמיני לי.
‫אני מצטער.
‫אני...
‫לא אכפת לי.
‫תספר לג'אונג-היופ בעצמך כשתמות.
‫זזתי.
‫לכל הרוחות.
‫איפה אתה? אני מחכה לך בחוץ ‫כי הולך לרדת גשם.
‫את בטח החברה של היון-או.
‫טוב...
‫זה לא הטלפון של היון-או?
‫הוא השאיר את הטלפון במכונית שלי.
‫דרך אגב, מי...
‫למה את מדברת אליי בצורה כל כך קלילה?
‫את מכירה אותי?
‫נכון.
‫את בטח הבחורה מהמאפייה.
‫היון-או, השמוק הזה, לא סיפר לי כלום.
‫הינה זה.
‫היית עסוק היום? מה עשית?
‫ביקרתי בבית דודתי כדי לראות את סבתא שלי.
‫הלוואי והיית אומר לי.
‫אני מצטער. הייתי מאוד מוסח היום.
‫היון-או.
‫אנחנו חייבים לעבור מקום.
‫הבעלים מתחיל עסק חדש או משהו.
‫טוב...
‫אז לאן נלך?
‫אתה לא מרגיש אותו הדבר?
‫אני כבר מתחיל להתעייף מזה.
‫זה לא שאנחנו יכולים להרשות לעצמנו ‫למצוא משרד אחר
‫ולהמשיך לשלם את שכר הדירה.
‫אתה לא חושב שזה לא הוגן?
‫אז מה לגבי תחנת הרדיו? ‫אנחנו חייבים להתחיל בקרוב.
‫השגת את העבודה ההיא בעצמך, אז זה בסדר.
‫אז? התחלת לחפש אחר משרד חדש?
‫לא, עדיין לא.
‫הבנתי. אני מצטער.
‫אתה תהיה בסדר. אתה עדיין צעיר. ‫תוכל להתחיל מההתחלה.
‫אני חייב לצאת.
‫בסדר.
‫איך הייתה מי-סו כשהייתה צעירה?
‫היא הייתה יפה גם אז?
‫אני מתערב שהיא הייתה עצבנית גם אז. נכון?
‫אני לא זוכר.
‫תגיד, "תודה". ‫- תודה.
‫כן, אדוני.
‫הפחדת אותי.
‫הגענו.
‫את צריכה לעלות לקומה השנייה.
‫טא-דה.
‫תודה על האוכל. ‫- בכיף.
‫זה טוב?
‫זה טעים.
‫את צריכה לאכול גם. ‫- בסדר.
‫ביקרתי
‫את אחותו של ג'אונג-היופ מוקדם יותר היום.
‫מה?
‫איך ידעת?
‫אבל היא עברה דירה.
‫אף אחד מהשכנים שלה לא יודע לאן היא עברה.
‫היון-או.
‫אתה לא צריך לבקר אותה שוב.
‫כמו בפעם האחרונה... ‫- איך ידעת על המקום הזה?
‫טאה-סאונג...
‫לעזאזל...
‫חשבתי שהכול בסדר עכשיו.
‫מה בסדר?
‫אני שואל אותך מה בסדר.
‫זה לא משהו שיכול להיעלם.
‫שמעת הכול.
‫אל תלך.
‫אתה לא צריך ללכת.
‫לא יכולת...
‫לא יכולת להישאר
‫האדם היחיד בעולם שלא ידע על זה?
‫לא יכולת פשוט לסמוך עליי?
‫איך?
‫לא סיפרת לי.
‫לא משנה.
‫אני אשכח הכול.
‫אני אשכח מכל זה, ‫למה שלא תעשה אותו הדבר ו...
‫מה אבקש בתפילותיי עכשיו?
‫אני...
‫תמיד התפללתי לאלוהים שייתן לי ‫לחיות חיים רגילים.
‫התפללתי נואשות.
‫אז...
‫מתי תהיה בסדר?
‫עד מתי תהיה כל כך חרד?
‫עד מתי?
‫אתה מריח כמו המטומטמים האלה, אתה יודע?
‫אתה מסריח מסיגריות!
‫זין, השתגעת לגמרי? מה לעזאזל?
‫הבעלים של הדוג'ו לא ייתן לזה ‫לעבור בשקט, נכון?
‫אתה משוגע? ‫- רוץ.
‫השתגעת?
‫תחיה כמו אדם הגון, טוב?
‫החיים הם בדיחה עבורך?
‫זין.
‫ראיתי מישהו נהרג בזמן שהשתטה, ‫לכן אני לא משתטה או מתבדח יותר.
‫"השתטה"? זין, באמת אמרת את זה?
‫כן, זה כל מה שזה היה
‫בין אם הרבצנו למישהו או גנבנו דברים.
‫אבל,
‫יש מישהו ממי שהיה שם שבסדר עכשיו?
‫לא, אף אחד מאיתנו לא בסדר.
‫אבל אתה יודע מה מוזר?
‫אני חושב שכולנו עשינו את אותה הטעות,
‫אבל אני מרגיש שרק לך זה נסלח.
‫למה אתה חושב שזה ככה?
‫זה בגלל המראה שלך?
‫חתיכת משוגע, אתה רוצה לקבל מכות עד זוב דם?
‫אנשים צריכים להסתכל על הידיים שלך, ‫לא על פניך. הן שעשו את זה.
‫חתיכת בן זונה.
‫זין!
‫בן זונה. זין!
‫בן...
‫היון-או?
‫נפצעת?
‫אוכל לשאול אותך משהו?
‫טוב...
‫אתה ודודה מי-סו
‫לא ביחד, נכון?
‫אז תני לי לשאול אותך משהו גם.
‫למה את כל כך מרושעת לאימא שלך?
‫אתה מתכוון לאון-ג'ה?
‫בחיי, למה אתה שואל שאלה כזאת?
‫מה תעשי אם היא תשנא אותך?
‫האישה הזאת?
‫אני?
‫זה לא יקרה.
‫מפני ש...
‫אני כל מה שיש לה.
‫בכל מקרה,
‫אתם ביחד?
‫לא, נכון?
‫מי כאן?
‫הינה היא.
‫היון-או, זה אתה?
‫היון-או.
‫מה קורה פה?
‫באתי הנה כי הייתי רעב.
‫אני שמחה שאתה כאן.
‫תאכל.
‫תודה על האוכל.
‫הוא מאוד טעים.
‫היי.
‫שלום.
‫היי.
‫מה נשמע?
‫השארתי משהו במשרד. ‫אפשר להיכנס ולקחת אותו במהירות?
‫טוב, אני עסוק עכשיו.
‫מה זה? אני אתן לך את זה בפעם אחרת.
‫טוב...
‫זו תמונה, אבל אני צריך אותה עכשיו.
‫התמונה ההיא.
‫היא נמצאת בבית שלי.
‫סליחה?
‫אני מצטער. חשבתי...
‫חשבתי שזרקת אותה.
‫אני לא מחבב אותך.
‫אני דווקא מחבב אותך.
‫אבל אתה רציני ומדוכדך מדי, וכך גם מי-סו.
‫אני חושב שהיא צריכה מישהו ‫שיכול להקל עליה מעט.
‫כולנו צריכים להירגע מדי פעם.
‫לסיום, כפי שציינתי לפני כן, ‫נתחיל כעת את הרדיו הוויזואלי.
‫אתם תוכלו לראות את המנחה מדבר, ‫ולא רק להאזין לו.
‫כאשר האזנתם לרדיו,
‫לא הייתם סקרנים לדעת כיצד יו יאול ישב
‫בזמן שדיבר, ‫או מה הוא עושה בזמן ששיר מתנגן,
‫אני יכול לראות את מי-סו? ‫- או מה האורחים
‫לבשו... ‫- מה?
‫אוכל לראות אותה אם אעקוב אחריך?
‫אתה תעקוב אחריי?
‫נתראה.
‫"כשהחשיכה נופלת עליי בשקט
‫בסופו של הסתיו הזה
‫אני חולם על היום הראשון של האביב
‫אני לא יכול לראות אותך
‫מכיוון שאת
‫כל כך רחוקה
‫אבל אני עדיין מטפל בגינת הפרחים שלי
‫הסתיו מתקרב לסופו
‫והחורף מגיע
‫אבל לא אשכח ‫- מי-סו!
‫את שמש האביב
‫מי-סו!
‫שלג יורד חזק
‫כאילו שהוא רוצה ‫- תיכנסי.
‫לכסות את העולם כולו
‫ולהסתיר כל פיסה של אור השמש
‫אבל בארץ רחוקה, האביב שוכן
‫הו, אהובתי
‫כשאני עוצם את עיניי
‫וחושב עלייך
‫אני יכול לעוף ‫- אלוהים.
‫בחיי, הוא משהו. ‫- אפילו ללא כנפיים
‫כשאני עוצם את עיניי
‫שאעצור בצד לרגע? ‫- וחושב עלייך
‫אפילו ללא
‫כן. ‫- תורן"
‫אני אוהב אותך, מי-סו.
‫אני אוהב אותך.
‫אל תרוץ, היון-או.
‫בבקשה אל תרוץ, טוב?
‫אתה תיפצע.
‫למה רצית סוג'ו עם הסופגניות?
‫סתם כי לא אכלתי סופגניות זמן רב.
‫לא יכולתי לשחזר את הטעם בגלל שלא היו לי
‫את המרכיבים המתאימים.
‫תודה על הסופגניות.
‫תאכלי.
‫רואה? אין לזה טעם כמו הסופגניות ‫שהייתי מכינה.
‫לעזאזל.
‫הכול בעולם השתנה
‫חוץ מהטעם הזה.
‫יש לזה אותו הטעם? ‫- כן.
‫חכי, אני...
‫הכי טעים לאכול סופגניות עם קפה.
‫אני אכין קפה.
‫מה את עושה?
‫כלום.
‫רק נזכרתי בימים עברו.
‫כשזולל הטופו, היון-או, היה בסביבה.
‫כן, אני יודעת.
‫היון-או הבטיח לי שיחזור
‫ויפתח מאפייה עבורי.
‫מתי?
‫לפני כמה ימים. ‫זה נראה כאילו הוא הוכה בפנים די קשה.
‫הוא אכל משהו ועזב.
‫מסתבר שאמרתי לו שאני סומכת עליו.
‫אמרתי לו לפני הרבה שנים שאני סומכת עליו.
‫אני אפילו לא זוכרת שאמרתי את זה.
‫לא סבתו ולא דודתו ולא מורתו,
‫אף אחד לא האמין לו.
‫אבל אמרתי לו את זה אז.
‫למרות שאני אפילו לא זוכרת שאמרתי את זה.
‫אבל הוא עדיין זכר את זה והגיע...
‫- קיי-בי-אס קול FM 89.1 -
‫שלום!
‫זה לא ייאמן.
‫את לא צריכה להתאפר?
‫יש לנו אפילו מאפרת עכשיו.
‫החלק הזה תוקן.
‫אתה לא חייב לקרוא את החלק הזה.
‫ובכן, היון-או. ‫- כן, אדוני.
‫אתה יכול להיכנס ולהתכונן. ‫- בסדר, הבנתי.
‫בבקשה תקרא את החלק הזה אחרי זה.
‫טוב. ‫- נהדר.
‫תיכנס.
‫נעים להכיר אותך.
‫זו בטח המצלמה לשידור הווידאו.
‫אבל האם זה נחוץ להציע שידור בווידאו ‫לתוכנית רדיו?
‫זה ייראה כמו אוסף של צילומי מסך.
‫ולא נפצל אותם יותר מדי. ‫זה יכלול צילומי מסך רצופים,
‫אז זה ירגיש שונה מהסרטונים האחרים ‫שאתה רואה.
‫היום זה היום הראשון של שידור הווידאו שלנו.
‫האם יש שם שתרצה שאציין?
‫השם של מי עולה לכם בראש?
‫זה יכול להיות מישהו שתרצו להכיר יותר, ‫מישהו שאתם מתגעגעים אליו,
‫או מישהו שאתם רואים מדי יום
‫אבל לא יכולים להפסיק לחשוב עליו.
‫קים סה-אין, גוון יה-ג'י, פארק סונג-אי.
‫וקים מי-סו.
‫ייתכן והשמות שאנחנו מוקירים בלבבותינו ‫הם כמו היומנים שלנו,
‫והרשומות היקרות של חיינו.
‫בעודי נהנה ביסודיות מאור השמש הזה, ‫מהירוק היפהפה הזה ומהאנרגיה,
‫אני מעלה בליבי אלפי שמות וזיכרונות יקרים.
‫"אלבום המוסיקה" של יו יאול. ‫הינה השיר הראשון של היום.
‫- ילד המאה ה-20 -
‫- קיי-בי-אס קול FM 89.1 -
‫- כל הדמויות, המוסדות, המקומות, ‫האירועים והדתות -
‫- הנזכרים בדרמה הזו הינם בדיה. -
‫- כל דמיון לאירועים או אנשים אמיתיים ‫הוא מקרי בהחלט. -
‫תרגום כתוביות: גוני סער