1700-luvulla aatelisto torjui tylsyyttä ylellisillä aterioilla.
Tavallinen kansa sai hädin tuskin syödäkseen.
Kievarit ja kyytiasemat tarjosivat mutkattomia annoksia, -
mutta kodin ulkopuolella syötiin harvoin.
Ravintoloita - luomisen, nauttimisen ja jakamisen paikkoja - ei vielä ollut.
Lisää voita! Käsivoimaa, intoa -
ja voita! Reilulla kädellä, hyvät herrat!
Jäätä mereneläville ja tulta riistalle!
Miten sujuu?
Kyyhkyjen pitää oli puolikypsiä ja vihannesten rapeita.
Ihan hyvä ei riitä, olkaa loistavia. Tehkää suurta ja maukasta!
Miellyttäkää aisteja.
Mitä oikein teet? - Maustan lihan kanelilla.
Keskiajallako tässä ollaan? Älä tapa lihaa mausteilla.
Herätä maku eloon, älä kätke sitä. Benjamin!
Hoida tuo kuntoon.
Herra Kaneli pääsee tiskivuoroon. Tiskaamaan siitä!
Kiirehtikää, herrat. On tärkeä päivä.
Tehkää tietä! Pois edestä!
Ensin ankeriaspatee ja rapupiiraat. Herttuan tekee mieli rapuja.
He vaativat toista kattausta. - Pitivätkö he?
Ainoastaan posliineista huomautettiin.
Uusi luomus tarjoillaan alkupalana.
Tuo ei ollut listassa. Tiedät säännön. Ei mitään uutuuksia.
Poikasi oli taas livahtanut kirjastoon. Se ei ole hänen paikkansa.
Mennään!
Pöydässä oli enemmän tuoleja kuin vieraita.
Ei pidä isännöidä, jos ei osaa.
Se vaatii erityisiä piirteitä. Vaurautta, mutta myös anteliaisuutta.
Pitää olla hyvä maku, leppeyttä ja henkevyyttä.
Kohdatkaamme todellisuus. Todelliset Amphitryonit ovat harvassa!
Niin totta, rakas Chamfort. Herttuan pöytä on maan parhaita.
Älähän nyt.
Ystäväiseni... Olet uusi Lucullus.
Tämä on uutta. Mikä sen nimi on?
Délicieux, ihana. Todella herkullista.
Älä pelkää. Herttua ihastuu siihen.
Kuten joka kerta. - Tämä on erilainen päivä.
Nämä vieraat käyvät Versailles'ssa. Pääsen mukaan Pariisiin, jos onnistun.
Kokkaisitko kuninkaalle? Ota minut mukaan.
Herttua haluaa kertoa mielipiteensä.
Miehellä, jolla ei ole kokkia, ei ole myöskään ystäviä.
Kokki täytyy kouluttaa itse.
Manceron oli syrjäisen kyytiaseman leipuri, kun isäni löysi hänet.
Oppipojasta tuli keittiöpoika, ja keittiöpojasta keittiömestari.
Muistakaamme, hyvät herrat, että ylensyönti on kuolemansynti.
Hyvä ruoka on sallittua, -
mutta nykyajan mässäilyä ja ahneutta vastaan täytyy taistella.
Nälkä kasvaa syödessä. Ja ruokapöytä johtaa sänkyyn.
Miten ystävänne de La Varenne voi? Kuulin hänen olevan pulassa.
Hän hirttäytyi. - Luulin, että hänellä on hyvä maku.
Ei anneta puheiden pilata ruokahalua.
Kertokaa edessä kärsivälle muonittajalleni, mitä mieltä olitte.
Maut olivat hienostuneita. - Keitto oli hohdokasta.
Salaatti oli upeasti koristeltu. - Litistetty viiriäinen oli ilo silmälle.
Vain yksi sana: loistavaa. - Kaunista todellakin.
Laajennetaan sanastoa. Ruoka säkenöivää, kulinaristista -
ja hohtavaa.
Tämä ei ollut ateria, vaan baletti.
Meille on ilo, että nautitte.
Ruoka oli valmistettu täydellisesti, Manceron.
Maistoin kalkkunaasi. Lihaisaa, nautittavaa ja hienostunutta.
Nautinto.
Norssibriossi suli suussa.
Se oli minusta ilkamoiva ja seurallinen.
Ilkamoiva ja seurallinen... Tulee mieleen paronitar de la Courtade.
Paronitar on briossi.
Olet kohdellut meitä hienosti, rakas Chamfort.
Pariisi aukeaa teille tällaisilla herkuilla.
Mikä on näiden pienten alkuun tarjoiltujen suupalojen nimi?
Délicieux.
Tämä oli ainoa riitasointu.
Olen samaa mieltä.
Kehotin välttämään keksintöjä. Pysy pyydetyssä ruokalistassa.
Tämä sisältää sientä, joka ei kuulu herttuan ruokapöytään.
Ja mitä on tämä vaalea vihannes? Ei kai vain retiisiä?
Perunaa.
Mukuloita! Pidätkö meitä saksalaisina?
Peruna kuulemma levittää lepraa. - Se on vaarallinen, valju ja ruma.
Ruoistanne puuttuu väriä. - Ja kepeyttä.
Annoksesi ovat syötäviä, mutta maalaismaisia.
Ja miksi sinulla on parta?
Emme ole enää 1600-luvulla.
Hyvä kokki tietää, että maan alla kasvaa vain iljetyksiä.
Tämä ei käy Pariisissa.
Tryffelit ja peruna ovat vain sikojen ruokaa.
Sikojen...
Sikojen!
Hän pitää meitä possuina!
Porsaina! Villisikoina!
Näytänkö kinkulta?
Pyydä anteeksi.
Manceron!
Pyydä anteeksi, Manceron!
Tulin hakemaan häntä ansojen laittoon.
Löysin hänet lattialta. Hän kuoli vatsaflunssaan.
Vankka isäsi.
Kyläläiset valtasivat talon parin päivän päästä.
He ovat kuolla nälkään.
He etsivät leipää.
He tuhosivat kaiken.
No, olet nyt täällä. Palaan raunioille.
Siellä on tilaa kolmelle.
Mutta mene pesulle, jos jäät. Sinä haiset.
Onko hän poikasi? - On.
Äiti kuoli, kun poika oli kolme.
Voin käyttää sinua metsässä. Käytin isääsikin nuorena poikana.
Piru vie! Hän rakasti metsiä.
Poika tuskin lähtee mukaasi. Hän pitää vain kirjoista ja kynistä.
Ihme, että hän auttaa keittiössä.
Jean-Jacques Rousseau ylistää yksinkertaista ulkoilmaelämää.
Lähden mielelläni metsään.
Joten jäätte.
Vihanneskeittoa.
Mistä ihmeen vihanneksista? - Kunnon liemi palauttaa voimat.
Ruokin hevosesi.
Onko tuo vanhan Manceronin poika? - Hän on isäni.
Eikö hän ollut kokki? - Oli, mutta minä laitoin keiton.
Hyvä, että avasitte uudelleen. Kyytiasemia ei voi olla liikaa.
Mistä tulet? - Pariisista.
Mitä siellä tapahtuu? Tänne ei koskaan tule uutisia.
Jonain päivänä lähden Pariisiin.
Tässä. Toissapäiväinen sanomalehti.
Luin sen jo. Pidä se. - Kiitos.
Olin oopperassa viime viikolla. Beaumarchais'n libretto oli...
Mitä kansalle kuuluu? Kuulin levottomuuksista.
Tyhjät mahat mylvivät. Kadulla huudetaan ja kirkkoja ryöstetään, -
mutta vartijoita paetaan kotiin, sillä kansa tykkää totella.
Lauhkea karja kerjää kuritusta, jottei unohda. Se ei johda mihinkään.
Täällä on parempi. Paikkanne on hyvä. Tunnen kievarit, olen aina tien päällä.
Kohentakaa paikkoja, ja postivaunut pysähtyvät täällä ennen vuoden loppua.
Ja vaihtakaa keitto.
Hei, François.
Miksi emme pysähdy Roannessa? - Suuri matkakirstu jää tänne, Benjamin.
Miksei syötäisi täällä? - Seuraavassa kyytipaikassa odotetaan.
Keitto ei ole parempaa, mutta tarjoilijatar on muodokas.
Sinäkö olet Manceron?
Olen Louise. Haluan oppilaaksesi.
Olin kreivi Briançonin hillonkeittäjä. Haluan oppia keittotaidon.
Valitan. En enää kokkaa. Näkemiin.
Nosta tuo kirstu, Benjamin!
Tarjoa palveluksiasi muille aatelisille. Moni haluaisi palkata sinut.
Kosta suloisesti Chamfort'ille. - Miksi kostaisin?
Kokkaan Chamfort'ille hänen makunsa mukaisesti.
Palvelin isää, palvelen poikaa. Se on elämäni.
He kouluttivat minut.
Et syö tarpeeksi. - Liha tekee ilkeäksi. Jätän väliin.
Puhut roskaa. Syö nyt.
Et voi antaa elämän soljua ohitsesi.
Luin, että Montgolfier'n veljekset lennättävät isoja palloja.
Pian ihminen matkustaa ilmassa. - Ja laulaa kuin tiainen.
Pötyä. Kokeista tulee kuninkaita, jos ihminen lentää.
Minne menet?
Yhtä juttua en ymmärrä. Mikset pyytänyt anteeksi?
Ei ole anteeksipyydettävää. - Ehkä ei.
Mutta herttuasi on linnassaan, ja sinä täällä mieli maassa.
Käy tapaamassa häntä. - Odotan kutsua.
Meille riittää vesi, riista ja kasvimaa. - Puhut mukavia.
Et muista, millaista on olla köyhä.
Usko pois. Kastanjasoppa tulee kohta korvistasi.
Nainen on yhä tuolla. Hän ei syö.
Käske hänen mennä talliin suojaan. - Käskin jo.
Hän ei liiku, ennen kuin muutat mielesi.
Keittiö on miesten valtakunta. Naiset eivät ymmärrä sitä.
Ehkä olen väärää sukupuolta, mutta keittiö on kutsumukseni.
Olen halukas ja tunnen kuuluisat reseptit, -
Taillevent'in, Massialot'n ja muiden.
Osaatko lukea? - Opettelin.
Olen hyvä oppimaan.
Kysy mitä vain. Osaan kyyhkymurekkeen, kanin appelsiinimehussa...
Katso ympärillesi. Oppi kestää kolme vuotta.
Kestäisitkö täällä niin kauan?
Jään niin pitkäksi aikaa kuin katsot tarpeelliseksi.
Olet liian vanha oppilaaksi.
Voin maksaa.
Kaikki säästöni. Saat ne, jos suostut.
Ei.
Tryffeli ja peruna oli hieno oivallus!
Epäonnestasi Chamfort'in kanssa puhutaan jopa kreivi Briançonin luona.
Herttua muuttaa varmasti mielensä. Hän erotti jo seuraajasi -
eikä ole tyytyväinen uuteenkaan.
Täällä ei ole välineitä, raaka-aineita eikä keittiötä.
Kuparin kimallus ei tepsi näin vanhaan.
Eivätkä kauhat ja kannut osaisi opettaa minua.
Kadotin ruoanlaiton ilon. - Opeta minua, niin se palaa.
Opettele likaamaan kätesi.
Tuossa. - Kiitos.
Olemme torilla joka aamu, jos tarvitset lisää.
Vie kellariin.
Sinähän syöt kaikki munat heti lämpimiltään.
Voisit auttaa meitä.
Leipänne on hyvää, mutta viiniä on niukasti.
Auvergnen teillä tulee jano.
Louise! Tarjoile herroille viiniä.
Hienoa seutua. Eläköön Cantal!
Isä sanoi aina, että Jumala loi janoon veden, -
mutta munkeille viinin.
Isäsi oli suuri mies. - Mitä hän sanoikaan juustoista?
Munkki pärjää vähällä, muttei ilman juustoa.
Löytyisikö palanen salersia? - Valitan.
Kievari ilman juustoa on kuin munkki ilman mahaa.
Ensi kerralla on. Tilasin roquefort'ia.
Roquefort, saint-nectaire, cantal ja chèvre tekevät hyvän aterian.
Pitäisi olla iso lautanen. - Ne voisi panna tarjottimelle.
Tämä on tärkeä hetki.
Sinulle. Ensimmäinen jänis on tärkeä juttu.
Talvi meni, mutta varkailla on yhä nälkä.
Kannustatko varastamaan? - En. Ostan rauhaa.
Lähetän Benjaminin kyliin sanomaan, että he voivat tuoda jauhonsa tänne.
Ja annan heille leipää. He näkevät nälkää.
Näin he eivät varasta meiltä kaikkea.
Miksi teet itsellesi näin?
Kyllästyin keittämään hilloja. - Voit unohtaa hillotarinasi.
Et ole koskaan tehnyt työtä.
Olen tarkkaillut sinua. Yrität kyllä, mutta kätesi eivät ole tottuneet.
Jo tapasi kävellä paljastaa kaiken.
Siten kävelevät vain aateliset tai huorat.
Etkä sinä olisi täällä, jos olisit kreivitär.
Valehtelit minulle.
Sinulla ei ole oikeutta lopettaa kokkaamista.
Lumet ovat sulaneet, ja kevät on täynnä lupausta.
Aatelisto järjestää puutarhapitoja. Chamfort tarvitsee sinua.
Hän tietää, mistä minut löytää.
Tee hänestä kateellinen. Tarjoa taitojasi muiden käyttöön.
Kuuluisuutesi tuo hänet tänne.
Halu johtaa viettelyyn. - Älä sotke ammattejamme.
Haluan vain uuden tilaisuuden. Eivätkö kaikki ansaitse sellaisen?
Minä tosiaan valehtelin.
Jäin yksin velkavuoren kanssa, kun isäni kuoli.
Olin helppo saalis.
Ensin halusin vain selvitä, maksaa vuokrani.
Siirryin ilotalosta toiseen -
ja päädyin Pariisin kuuluisimpaan, La Gourdaniin.
Siellä hellittiin, puuteroitiin ja puettiin.
Nainen pääsi jopa kurtisaaniksi, jos pärjäsi hyvin. Ja minä pärjäsin.
Lupauduit opettamaan rahasta. Olet pelkuri ja varas, jos et tee niin.
Onneksesi olet nainen. - Ei. Olen oppilaasi.
Ja osaan jo hakata polttopuita ja luoda lantaa.
Mitä sinä teet täällä? Eikö sinulla ole omaisia?
Tai lapsia. Kaltaisillasi tapaa olla äpäriä.
Kaikki syntyivät kuolleina.
Ehkä olen kelvoton, mutten luovuta.
Pue viittasi.
Sano, jos haluat eksyttää minut!
Entä nyt?
Herätä, kun olet löytänyt ruokaa.
Nuo ruohot maistuvat pissalta.
Sienistä kannattaa valita nämä kaksi ja tuo kitukasvuinen.
Mutta tästä teet ruokaa vain, jos haluat tappaa jonkun.
Se on kärpässieni, ja tappaa kolmessa päivässä.
Ehkä toit sen minulle.
Syvemmällä metsässä oli tryffeleitä ja viiriäisiä.
Sinusta ei tule oikeaa kokkia, jos et tunnista hyviä raaka-aineita.
Onko omeletti valmis?
Vähän mautonta.
Istuudu tuohon. - Miksi?
Älä aina intä vastaan. Istuudut jos käsken.
Nyt kuuntelet.
Tarvittava taito on neljässä sanassa. Ne ovat liike, -
tuli, aika, väline.
Mutta ensin täytyy tunnistaa raaka-aineiden maut, -
jotta osaa kunnioittaa niitä, ja herättää ne eloon.
Punaherukan pitää maistua punaherukalta, kaalin kaalilta.
Selkä suoraksi.
Silmät kiinni. - Miksi?
Miksi ja miksi... Siksi! Haluatko oppia vai et?
Maailma on ruma, koska teemme siitä ruman, valheellisen ja karkean.
Sama pätee... Silmät kiinni! ...keittotaitoon.
Kokin pitää kouluttaa makuaan, kuten muusikon kuuloaan.
Ei musiikkia osaa soittaa, vaikka sitä kuuntelee. Pitää opetella.
Tämä on musiikkiamme. Kaikki suuhun.
Luota suuhusi.
Saksanpähkinä.
Kyllä.
Herkkusieni.
Porkkana.
Minttu.
Punajuuri.
Älä.
Olette kaikki samanlaisia.
En ole vähäarvoisempi kuin paronisi ja markiisisi.
Maksajana minä päätän.
Hän lopetti nälkämellakat, muttei halua virkaa Marseillesta.
Todella jaloa. - Hän on kuulemma hyvin ruma.
Vaikka nimi on Mirabeau. - Kauneus on hänen tavassaan puhua.
Se menee sisuksiin. Ja naiset jumaloivat häntä.
Taitava puhuja ei koskaan nuku yksin. Vai mitä?
Ajattelin, että ruokalistan voisi kirjoittaa taululle tallinoveen.
Matkaajat tietäisivät mitä saavat. Mitä sanotte?
Viime vuonna poika tarjoili soppaa ja houkuttelee nyt postivaunulaisia.
Tämä oli hyvää ja maustettu hymyillä ja ilolla.
Kehuinhan tätä paikkaa. - Olisiko vielä voita?
Ja ostaisin kolme leipää mukaan. - Moinen emäntä herättää ruokahalun.
Olet oikea makeinen. Kondiittorina kyllä tiedän.
Pidät varmaan sokerimanteleista.
Saat ne omaksesi suudelmasta.
Liian pieni paketti.
Hanki parempilaatuista viiniä äläkä tätä vedellä lantrattua.
Se myisi paremmin.
Juo vähemmän ja pyydystä enemmän taimenta.
Entä jos kerrottaisiin aterian hinta? - Palkatkaa ennemmin muita tyttöjä.
Idiootti! Mitä siinä tuijotat?
Minäkö? En mitään.
Minä tästä lähden.
Terriinissä ei ole tarpeeksi persiljaa. Makuja pitää vaihdella.
Anna värien puhua. - Tee ne itse, jos ei kelpaa.
Olen kokki, en kievarin isäntä. - Minä olen oppilas, en palvelija.
En tullut asiakkaiden tai omistajan lääpittäväksi.
Ehkä erehdyin. Minun on paras lähteä.
Lupaan, ettei se toistu.
Suo anteeksi.
Pannaan terriinit ja juustot näytille asiakkaita varten.
Se herättää ruokahalun.
Siinä sinä olet! Tuli jo ikävä. Istuudu, kaunokaiseni.
Onko ketään kotona?
Onko? Eikö ole ketään?
Olen täällä ja odotan! - Tullaan!
Arvon taloudenhoitaja. Mikä suo meille tämän kunnian?
Sarkasmi sikseen. Juota hevoseni, pistäydyn vain.
Päivää, Hyacinthe. - Katsos ystävääni.
Mitä sinulle tapahtui? Näytät karhulta.
Tämäkö on luolasi?
Aloitko taas leipoa? - Leivon oman leipäni.
Et tullut tänne asti juttelemaan jauhoista.
Mitä linnaan kuuluu? - Arvelit väärin, Manceron.
Tulin puhumaan leivästä, sillä leipä on verolla.
Luulitko välttäväsi sen?
Joka työllä on veronsa.
Kova vero leivästä. - Ja uunista ja myllystä.
Älä näytä niin synkältä, Manceron.
Kysyit uutisia linnasta. Kerrotaan sitten.
Vanhalla Gautier'lla on uusi peruukki. Villisika raateli kaksi valiokoiraamme.
Pikku Louis mursi kätensä. - Mitä keittiöön kuuluu?
Loputonta pyöritystä. Viimeisin tuskin peittoaa sinua.
Edes Francine ei anna hänelle. Kuvittele nyt.
Herttua on harvoin paikalla. Hän viettää aikaansa Pariisissa.
Ja hän on pahalla tuulella, kun syö kotona.
Mutta puhutaanpa tulevaisuudesta.
Herttua uskoo, että tajusit virheesi, ja tulee kulinaristiselle käynnille.
Rangaistuksesi voi lähestyä loppuaan.
Ja näyttää siltä...
...että kreivin aikaan.
Hän haluaa ulkoilma-aterian tullessaan Pariisista kahden viikon päästä.
Seurassa on pari ystävää ja rakastajatar kreivitär Saint-Genet.
Kreivitär on ihastunut keittotaitoon ja erotti kaksi seuraajaasi.
Hän rakastaa samppanjaa, ostereita... ja perunaa.
Lähetämme kattausten ruokalistat. Eikä mitään uutuuksia tällä kertaa.
Täytä odotukset, ja herttua ottaa sinut takaisin.
Saat uuden mahdollisuuden, Manceron. Älä pilaa sitä.
Tämä paikka ei sovi herttualle. - Voit saada lisää rahaa.
Huolehdin palvelusväestä, ja lopun kanssa saat olla luova.
Runsaasti posliinia, ei kiinalaistyyliä. Kreikkalaista ja amoriineja.
Sekä kristallilasit ja hopea-aterimet.
Kerro herttualle, että yritän olla kunnian arvoinen.
Älä yritä. Ole täydellinen. Kohtele herttuaa kuin kuningasta.
Ylitä itsesi, Manceron.
Benjamin! Hevoseni!
Pöytä tulee tähän. Herttua istuu tässä.
Kauniit taulut tähän ja tuonne. Paikkaa pitää kaunistaa.
Nauhoja ja sulkia joka puolelle. Tarvitaan myös keinu.
Ja heinäsuopa. Halut eivät tyydyty vain ruoalla.
Kukkia, suihkulähteitä, veistoksia... Lampaita englantilaiseen tyyliin.
Ja kuusi joutsenta lähteelle. - Joutsenpata pierettää.
Muutetaan aitta kylmäkellariksi ruokaa varten.
Tarjoamme herttualle myös hämmästyttävät puitteet.
Hän saa herkkujen aarrearkun. - Miksi hyvittelet nöyryyttäjääsi?
Hän tulee tänne ja tarvitsee minua.
Sinähän halusit, että kokkaan. - Älä hänelle. Olet vapaa.
Ja sinä kovin nuori.
Älköön hänen armonsa Chamfort'in herttua kiirehtikö.
Viikko ei riitä. Voin hyvin odottaa vuosia.
Kuulkaa, ystäväni. Minulla taitaa seistä.
Markiisit ja kreivittäret! Olette kaikki ystäviäni!
Olkoon ateria pitkä ja yö lyhyt!
Viiniä, viiniä ja lisää viiniä! Tynnyreittäin viiniä!
Hyvää yötä.
Hyvää huomenta. - Huomenta.
Tiedän, miten voittoa saa lisää.
Katetaan pöydät ennen matkaajien tuloa.
Tyhjä lautanen tekee nälkäiseksi. Etenkin, jos tuntee olevansa odotettu.
Asiakas maksaa enemmän.
Viesti Manceronilleko? Hän on sisällä.
Chamfort'in herttuan taloudenhoitajalta Pierre Manceronille.
Minä olen.
Huomennako? Sen piti olla vasta torstaina.
Herttua palaa Pariisista etuajassa ja haluaa vastauksen.
Oletko valmiina? - Edes linnan väki ei ehtisi tänne!
Mikä on vastauksesi? - Kyllä.
Kerro herttualle, että hän on valmiina.
Lämmitän sinulle kahvia.
Onko hevoseni valmiina? - Se joi muttei syönyt.
Anna sen levätä. - Ei ole aikaa.
Jacob! Tuli kolme tynnyriä. Minne puran ne?
Mitä viiniä niissä on? - Gevrey-Chambertiniä!
Sinä et päätä, ollaanko valmiina! Joko ollaan tai ei.
Benjamin!
Katso nyt. Kukonpoikaa madeirassa, glaseerattua peltopyytä... Benjamin!
Peltosirkkua viininlehdissä, kateenkorvaterriiniä, -
lampaankieltä gasconnelaisittain... 40 ruokalajia eikä tilaa annoksilleni.
Mutta hän haluaa keittiöön sinut.
Ja Saint-Genet'n kreivitär haluaa kanelimoussea.
Hän esittää vaatimuksia ja haluaa kalliita ruokalajeja.
Benjamin! Hän haluaa moussea, koska sitä ei tarvitse pureskella.
Hän ottaa herttualta suihin, muttei näytä hampaitaan.
Kanelia, sahramia, inkivääriä... Eksotiikka tympii.
Haluan kotoisia mausteita, salottia, ruohosipulia, kynsilaukkaa, rakuunaa.
En kanelia! En suostu tekemään kanelimoussea.
Tee sinä se. - En osaa.
Oletko oppilas vai et?
Näin unta, että oli lintu. - Unohda unet.
Ulkoilma-ateria onkin huomenna. Valmistele riista.
Katso mitä teit, houkka!
Hevosesi peruutti!
Jacob!
Jacob? - Hänen vikansa!
Auttakaa minua! Nostetaan tämä pois!
Eiköhän lähdetä. Aikaa on vähän.
Sinua tarvitaan keittiössä. Jacob ei lähde minnekään.
Vielä 11 ruokalajia. Olemme liian hitaita.
Miten se lohi? - Melkein valmista.
Näytä. Noin on hyvä.
Laita nyt savikuori. Ja tilliä lautasen reunoille.
Missä makkarat ovat? Jää sinä ja tee lohi valmiiksi.
Huolehdin makkaroista.
Kärpäsiä! Benjamin!
En pyydä liikaa. - Hautasit Jacobin ja silti kokkaat.
Mitä muuta voin? - Hän eläisi yhä, jos olisit kuunnellut.
Olimme vapaita, mutta haluat takaisin käskyläiseksi.
Et ole ainoa, joka suree. Ehdimme itkeä kestien jälkeen.
Tämähän tappaa sinut!
Ulos täältä!
Nopeasti vettä!
Vauhtia! Tuo lisää. Liinoja tänne!
Herttua ei niele tällaista nöyryytystä.
Hän hylkää minut lopullisesti ja tuhoaa myös maineeni.
Hän vie oikeuteni leipoa. - Vielä yhdeksän tuntia.
Peli ei ole pelattu. - En voi tehdä kaikkea uudelleen.
Halusit kehittää uusia ruokia. Nyt olet vapaa siihen.
Tarjoa heille samaa kuin meille. Nautaa taikinakuoressa.
Heinässä haudutettua kanaa... Haluavatko he perunaa?
Tarjoa alkupalana tryffeli- ja perunapasteijoita.
Tällä kertaa ne kelpaavat.
Olen kätesi.
Nyt kana.
Hyvä. Ei, tuohon.
Taikina on levännyt. Voit nyt kaulia sen.
Hyvää päivää, herrat.
Tehkää vaaseista käytävä, joka vie pöytään.
He tulevat! Kaksi vaunua laaksossa tulossa tännepäin!
Kaikki paikoilleen tervehtimään!
Minä... kuule...
Nimeni on Pierre.
Nälissään herttua ei voinut odottaa. Pysähdyimme kievariin jo aiemmin -
hankkimaan vahvistusta matkaa varten.
Hänen vatsansa ei enää ole elin, joka vaatii tyydytystä.
Tämän viestin tuoja palaa linnaan palvelusväkeni kanssa.
Kerro heille, ettei heitä enää tarvita, ja että odotan heitä linnassa.
Vuosi kulunee Pariisissa. Herrani tuskin tulee vierailulle.
Ehkä tänä kesänä tai ensi vuonna.
'Sillä välin... bon appétit. Hyacinthe.'
Herttualla ei ole oikeutta kohdella sinua näin!
Hän lupasi tulla syömään tänne.
Hirveästi aikaa ja vaivaa tyhjän takia.
Chamfort'illa ei ole oikeutta nöyryyttää sinua!
Hän ei saa livistää! - Kohta kansa kapinoi tuhlausta.
Kansa istuu pöytään, ja chamfort'it roikkuvat hirsipuussa.
Älä!
En koskaan ollut huora.
Olen de La Varennen markiisitar.
Tunsit aviomieheni. Hän kävi syömässä Chamfort'in luona.
He olivat ystäviä Itä-Intian kauppakomppanian kautta.
Oikeasti François ei vain osannut kieltäytyä.
Herttua käytti häntä bulvaanina ostaakseen arvopapereita.
Chamfort alkoi kyläillä meillä.
Ensin liiketoimien takia, sitten vokotellakseen minua.
Torjuin hänet.
Hän uhkasi tuhota meidät, jos en taivu.
En uskonut häntä.
Chamfort toteutti uhkauksensa. Menetimme kaiken parissa päivässä.
François aikoi kertoa kaiken Versailles'ssa, muttei ehtinyt.
Aamulla löysin hänet hirrestä makuuhuoneeni ikkunan edestä.
Chamfort väitti sitä itsemurhaksi, mutta hän murhasi mieheni.
Joten menin hänen linnaansa -
katkaistakseni hänen kaulansa, mutten pystynyt siihen.
On vaikeaa tappaa edes niin paha mies.
Katselin, miten hän nukkui koko yön.
Vihasin heikkouttani.
Pääsin turvaan nunnaluostariin. Siellä kuulin vastoinkäymisistäsi.
François ylisti ruokiasi. Olit herttuan suurin ylpeyden aihe.
Chamfort pyytäisi sinut takaisin. Silloin keksin myrkyttämisen.
Olet valehdellut alusta asti.
Herttuaa on pakko rangaista.
Häivy.
Odota, Louise. Anna minun auttaa.
Benjamin! Huolehdi talosta!
Kolpakkoni on tyhjä. Haen viiniä! Hoplaa!
Hoplaa.
Jacob oli oikeassa. Viiniä ei ole tarpeeksi!
Isä!
Haen rasvaa haavaan.
Politiikka pilaa ruokahalun. - Kuningas hälytti joukot Versailles'hin.
Se on vain huhu. Huhuja on paras varoa.
Juorukellot rakastavat huhuja. - Kippis!
Miten huhun erottaa totuudesta? - Tarvitaan kokemusta.
Rintamallakin kaatuu heti, jos kuuntelee kaikkia käskyjä.
Hyvä sotilas erottaa hyvän käskyn typerästä.
Saako olla lisää? - Mielellään.
Liity seuraan, François!
Saako olla lisää? - En kieltäydy.
Juustoa luutnantille. Tänne santsia.
Täyttäkää kannut! - Onko leipää vielä?
Hae leipää keittiöstä. - Heti.
Olet noussut.
Mitä he täällä tekevät? - Leiri on lähteen lähellä.
Tarjouduin ruokkimaan.
Onko sikaa vielä? - Totta kai.
Oliko hyvää? - Ihanaa, madame.
Benjamin ehdotti sotilaille puolikkaita annoksia. Hakkaa ruisleivän.
Viiniä upseereiden pöytään. Kannut ovat tyhjiä!
Käytin reseptejäsi. Jälkiruokana on hilloa ja hedelmiä.
Madame? - Tullaan.
Minusta makeat kannattaa tarjoilla lopuksi.
Tuossa pöydässä halutaan leipää. Tämä oli poikasi keksintö.
Leipää ei mene hukkaan, kun sen viipaloi.
Mitä nuo ovat? - Perunatikkuja.
Leikkasin ne pitkittäin ja paistoin öljyssä. Maku muuttui.
Ei hullumpia mutta rumia. Näistä ei tule suosittuja.
Kunhan kokeilin.
Hyvä että maistuu.
Oli nälkä.
Keitin vihannekset erikseen, jotta värit säilyvät. Eikö ole nättiä?
11 livreä, 7 souta ja 3 denieriä.
Liiketoiminta olisi kannattavaa.
Olisiko? Täällä ei liiku sotilaita joka päivä.
Tiet vievät voimat. Matkaajat eivät halua likaisia kievareita -
eivätkä mätää pateeta ja limaista keittoa.
Asiakkaat haluavat aterioita... - Miksi palasit?
En koskaan lähtenyt. Löysimme sinut huonossa kunnossa.
Voin nyt paremmin. - Olisin antautunut.
Minunkin maineeni olisi mennyt enkä olisi enää koskaan kokannut.
Louise hoiti sinua.
Kolme päivää ja kolme yötä.
Unohda kaikki se. Tärkeintä on, ettet enää tarvitse Chamfort'ia.
Voimme tehdä tätä joka päivä. - Totta. Jaetaan tämä paikka, -
mutta ei Chamfort'in vaan kaikkien kanssa.
Mieti, mitä olemme jo saavuttaneet.
Reiluja ja näyttäviä aterioita, joihin asiakkaat ovat tyytyväisiä.
He pitävät ruoistasi ja maksavat hyvästä palvelusta.
Kohta väki tulee ruokiesi vuoksi. Sinä houkuttelet heidät tänne.
Pariisissa eräs Beauvilliers tarjoilee aterioita provinssin edustajille.
Eikä hän ole lahjakas! Voisit ruokkia ihmiskuntaa paremmin.
Hyvin syönyt ajattelee ja kehittyy.
Voisit hinnoitella annoksen mukaan, kuten tänään, -
ja ottaa vastaan niin aatelisia, porvareita kuin talonpoikia.
Kuvittele iso noutopöytä kaikille. Jokainen maksaa nälkänsä mukaan.
Luoja paratkoon. - Voisimme olla tanakoita ja täynnä.
Mutta ihmiset näkevät nälkää, joten Luojaa ei ole tai Hän ei pidä ruoasta.
En mitään noutopöytiä. Syöminen ei ole vain mahan täyttämistä.
Tarkoitin, että valta olisi kokilla. Hän valitsisi ruokalajinsa.
Unohda Chamfort. Et ole hänelle velkaa. Maailma on muuttumassa.
Muutu sen mukana. Ihminen lentää!
Ruokailuhuone.
Voisit nukkua yläkerrassa. Tästä tehdään iso ruokailuhuone.
Ruoka tarjoillaan lautasilla venäläiseen tyyliin.
Alkuruoka, pääruoka, jälkiruoka. Ei noutopöytää, yksittäisiä pöytiä.
Jokainen syö omaan tahtiinsa ja nauttii hetkestä.
Voisimme tarjota useita ruokalajeja.
Luodaan tila herkuttelulle, maistelulle ja elämälle...
Tila olisi kuin keidas.
Ostakaa huomenna torilta tarvikkeet. Ja tuoleja. -Niin monta kuin haluat.
Hae paperia. Hahmotellaan tämä.
Kiitos.
Vihannespiirasta, kananpoikaa ja huhtasieniä!
Ei, älä kirjoita niin.
Kirjoita 'kananpoikaa à la Manceron'.
Eikö juustoa? - Roquefort'ia.
Tarjottimellinen erilaisia juustoja.
Roquefort'ia, cantalia, chèvreä, saint-nectairea.
Ennen pääruokaako? - Ei, sen jälkeen ennen makeaa.
Entä jälkiruoka? - Sinun hillottuja hedelmiäsi.
Ja kukkia pöytään ottamaan vieraat vastaan.
Miten Manceron kirjoitetaan? Tuleeko loppuun D? -En tiedä.
En ole nähnyt nimeäni kirjoitettuna. - Ei sitten hienostella.
Vahva ja tehokas nimi. - Kuten minä, vai?
Asiakkaita!
Ensimmäiset asiakkaamme. - Varmaan viisi. Kaksi ahmattia.
Tässä herralle leipää. Pidättekö ruokalistasta?
Maistetaanpa. - Annoksen voi vaihtaa.
Yksi ruokalista... - Tulkaa...
Kaikki on vastavalmistettua. Saako olla viiniä?
Käykö tämä?
Mukava kuulla. - Söikö herra loppuun?
Tuonko lisää sieniä?
Huhtasieni saa kananpojan hymyilemään.
Miksi raataa, kun anastat voitot?
Tyydyn veroihin. Onneksesi en vaadi muuta.
Voisin periä korvausta ateriasta. Herttua ei syönyt mitään.
Ei, koska ei tullut tänne. - Saivartelu ei pue sinua.
Maailmassa jokaisen pitää tietää paikkansa.
Muuten syntyy kaaos.
Usko pois. Kaltaisemme takaavat maailman järjestyksen.
Aikakausi on ohi, kun miehet minun asemassani liittyvät väkimassaan.
Hyödynnä tilaisuus. Herttua ei aina ole näin avokätinen.
Antaa sillä välin melun opettaa hiljaisuuden lohtua osattomille.
Ja ole iloinen, että herttua sietää liiketoimintaasi.
Et tee voittoa, ja silti palkkaat tarjoilijatyttöjä.
Hän on oppilaani. - Naiskokkiko? Pilailet.
Aika vaitelias. Mistä hän tulee? - Hän oli töissä kreivi Briançonilla.
Hän oli hillokokki. - Vai niin.
Hän ei näytä siltä, että puristelisi kvitteneitä.
Miksi hän muutti linnasta loukkoon?
Ei vanha Briançon häntä jahtaisi. Hän pelaa vain kuppipallolla.
Tiedän, että pidät makeasta.
Maukasta.
Pakko tunnustaa, että alat saada mainetta.
Koko seutu puhuu kievaristasi. Jopa linnakin.
Herttua kysyi itse. Hän saattaa tulla kohta kylään.
Ja hänhän rakastaa hillottuja hedelmiä.
Hillottuja hedelmiä ja tarjoilijatyttöjä.
'Pierre. Pyydän sinua ymmärtämään.'
'Yritin unohtaa, mutten voinut.'
'Elämäni tuhonnut mies voi ilmestyä tänne.'
'En voisi kohdata häntä kostamatta hänelle.'
'Tuhoaisin rakentamasi, jos jäisin, ja sinusta tulisi kanssarikollinen.'
'En voi sallia sitä. Menestyt varmasti. Kiitos kaikesta.'
'Hyvästi, Louise.'
Joku varasti hevosen.
Haen munia.
Anteeksi... Pyysin jo kolme kertaa.
Onko tämä valmis? Asiakkaat valittavat.
Kestää ikuisuuden. - Kotona on parempi.
Kohta on valmista. - Viiniä!
Saisinko jälkiruokaa? - Tulossa.
Lähdettekö?
Hyvää ruokahalua.
Tämä on aivan kuivaa. - Olen pahoillani. Tuon uuden.
TILIKIRJA
Ideasi maksavat omaisuuden. Kohta ei ole varaa raaka-aineisiin.
Houkutellaan uusia asiakkaita. - Mutta miten?
Jaan ruokalistoja toreilla ja kirkkojen luona.
Mitä se auttaa? - Ehkä väki palaisi, jos et murjottaisi.
Tänne tullaan nauttimaan, mutta sinä et iloitse työstäsi.
Kanaa! - Saanko minäkin?
Kaikille riittää.
Herttua nukkuu! - Tuskin.
On keskiyö. - Eli hän napostelee keittiössä.
Pysähdy, Manceron!
Suokaa anteeksi, herrani. - Miten huonotapaista.
Hän on itsepäinen aasi. - Minulla on asiaa, herrani.
Hälytänkö vartijan?
Herrani... - Jätä meidät.
No niin, Manceron. Oletpa kurainen.
Ryhdyit kuulemma kievarin isännäksi. - Teen enemmän.
Tarjoan aterioita, alkupaloja, kalaa, lihaa, lisukkeita.
Kuka niitä syö? - Kuka tahansa halukas.
Järjetöntä.
Halu ei riitä, pitää myös osata syödä. Se on taito.
Oikea keittotaito ei ole kuolevaisille. Vain kulinaristi osaa arvostaa sitä.
Harvaa siunataan sillä taidolla. - Onnekseni palvelin sellaista miestä.
Mukava kuulla, mutta tässä olen keskenäni.
Istun mukavasti syömässä, ja mitä on edessäni?
Tähän olen tullut.
Ahmin ilman iloa.
Hyvät kokit ovat harvassa, Manceron. Seuraajasi pilasi kastikkeet.
Seuraava ei osannut tehdä majoneesia.
Sinun majoneesisi, Manceron... Suuria muistoja pienestä asiasta.
Jääräpäisyytesi kävi kalliiksi meille molemmille.
Mikset voinut pyytää anteeksi? En muuta pyytänyt.
Pyydän nöyrästi anteeksi.
Toivotonta ruokaa. Ei tasapainoa, luovuutta tai harmoniaa.
Ei mitään.
Saanko?
Minuutti vain.
Tulit kiduttamaan minua.
En, herrani. Tulin palvelemaan ja kutsumaan aterialle kievariini.
Totuus on, että liiketoimet eivät suju.
Mitä minä sanoin? Lehmät eivät lennä.
Juuri niin. Tarvitsen kulinaristin mielipiteen.
En tiedä ruokieni arvoa ilman tärkeintä makutuomariani.
Miksi suostuisin?
Voisitte maistaa Chamfort'in ankkaani. - Sainko nimikkoannoksen?
Sen täytyy olla ylivertainen. - Herrani.
Minä anelen. Haluan antaa takaisin samaa, jota sain teiltä.
Olkoon niin, minä tulen.
Hyacinthe antaa sinulle rahaa kahden hengen kattaukseen.
Tulen Saint-Genet'n kreivittären kanssa.
Mutta suljet kievarisi välittömästi.
Hyvä ruoka ei ole köyhälistölle. Se pitää ansaita.
Vien sinut kanssani Pariisiin, jos täytät odotukseni.
Chamfort'in herttua osaa olla jalo.
Sinulle on vieras.
Saatte vartin.
Tule takaisin.
Oppilaani täytyy totella.
Menetin intoni, kun lähdit.
Tarvitsen sinua.
Chamfort tulee kievariin syömään ylihuomenna. Tehdään kuten haluat.
He muka edustavat kansan parasta -
ja sulkeutuvat Jeu de Paumeen kiistelemään ja valoja vannomaan.
Tyhjänpäiväisiä lörpöttelijöitä, laiskoja vätyksiä.
Ja mitä kuningas sanoo? - De la Motten piispan mukaan -
kuningas kuuli, ettei kansalliskokous suostu hajaantumaan.
Kuningas kohautti olkapäitään ja sanoi: 'Ja paskat! Jääkööt sitten!'.
Kauan eläköön kuningas.
Hyvä tavaton. Kievari! - Ja enemmän. Tai niin hän sanoo.
Näyttää siltä, että Manceronisi otti opikseen.
Karkotus on kai kirpaissut. Ilmanko hän aneli anteeksiantoasi.
En tiedä, kumpi meistä kärsi enemmän. Tunnustan kaivanneeni häntä.
Teit oikein näpäyttäessäsi häntä. - Hyvää päivää.
Päivää.
Olen aina pitänyt maaseudusta.
Missä viivyit, Manceron? - Anteeksi, herrani.
Madame. Käykää peremmälle.
Kamala nälkä. - Kuulitko, Manceron? Olemme nälkäisiä.
Missä palvelijani ovat? - Isä lähetti pois. Palkkasimme omat.
Miksi näin monta tuolia? Meitä on vain kaksi.
Haluan näyttää, millaiseksi olin ajatellut kievarini.
Tänne jokainen voisi tulla syömään halujensa ja varojensa mukaan.
Sanoin jo, että elät harhaluuloissa.
Kansa ei osaa arvostaa hienouksia. Tyhjyys puhuu puolestaan.
Tarjoile ensimmäinen kattaus heti, tai syön muualla.
Kattauksia ei ole. Ruoat tarjoillaan annoksina.
Alkupala, alkuruoka, pääruoka, juusto ja jälkiruoka kuin yhtenä tanssina.
Vai tanssina. - Rakastan tansseja.
Olkoon niin. Tanssi alkakoon mutta pian.
Pikku pöydät ovat viihtyisiä.
Onpa outoja astioita.
Yksi kori pöytää kohti. Leipäkori, karahvi ja kukat.
Nämä tytöt eivät voi palvella herttuaa. Ettekö noudata tapoja ja etikettiä?
Meillä kaikki asiakkaat ovat herttuoita ja kuninkaita.
Herrani... Madame pyysi perunaa.
Rakastan perunaa! Kuningatar pitää perunankukkaa napinlävessä.
Mikä tämän nimi on? - Délicieux.
Maista ihmeessä tätä, ystäväni.
Ihanaa!
Herrani! Väkeä!
Väkeä!
Mikä hänen on? - Sain aamutorilla tällaisen.
Käykää istumaan, tänne mahtuu. Valitkaa pöytänne.
Keitä nämä ovat?
Sisään vain!
Oikein pöytäliinat. - Istuutukaa.
Ja lista ruoista. - Mikä karnevaali tämä on, Manceron?
Miten paljon heitä tulee? Lähettäkää ihmiset pois.
Pöyristyttävää! En syö ventovieraiden nähden.
Käske heidän olla hiljaa.
Hyvää päivää.
Mitä rouva tekee täällä? - Laitan ruokaa.
Louise valmisti aterianne.
Kuka tämä nainen on?
Voisit edes esitellä...
Olen Louise de La Varenne. Ansaitsisitte tulla myrkytetyksi.
Mistä ihmeestä on kyse? Vaadin selityksen.
'Maistelkaa ilmaiseksi puoliltapäivin Chamfort'in herttuan seurassa.'
Tulee talo täyteen.
Hän se on.
Luulin häntä pidemmäksi.
Tästä saat maksaa. Lähetän kaartin tänne.
Opitpa paikkasi.
Kaarti sulkee saastaisen loukkosi. Kuulitko, Manceron?
Hirtän teidät molemmat!
- Siinä kuulitte. Molemmat!
Ole vaiti. - Menkäämme kuninkaan puheille.
Häntä kiinnostaisi kuulla, mitä tiedän teistä.
Käytitte mustaa pörssiä ja murhautitte François de La Varennen, -
kuninkaan uskollisen alaisen.
Et enää pelota minua.
Pyydä anteeksi.
Alas aatelisto!
Pois tieltä!
Anteeksi.
Louis! Odota minua! - Lähdetään!
Nopeasti!
Hyvästi, herrani. Palatkaa ihmeessä!
Onko tämä pöytä vapaa? Voimmeko istuutua?
Totta kai. Olkaa hyvä... Istuutukaa.
Näyttää tulevan kaunis päivä. - Kas siinä.
Voinko onnitella rouvaa puvusta? Pieni hetki vain.
Tule!
Voisitko... - Tässä olisi délicieux.
Käykää istumaan. Tuon ruokalistan tuota pikaa.
Istuutukaa tänne.
Täällä on nättiä. - Katsokaa ruokalistaa. Palaan pian.
Tervetuloa. Se tulee tuota pikaa.
Manceronin oma luomus. Ihastutte varmasti. Nimi on délicieux.
Tarjoile tuonne!
Parin päivän päästä Bastilji kaatui.
.::TWA - Your Source Of Quality!::.
Tekstitys: Juhamatti Lähdesmäki