-Jde ti to skvěle, zlato. -To je ono. To je dobrý.
Nalej si pití.
-Jo, naleju si... -Jo, nalej si pití.
Naleju si pití.
Peg, soustřeď se. Dívej se na mě a pořád se soustřeď.
Sem, zlato. Co vidíme...?
-Snažím se soustředit...! -Ne tak moc, Peg.
Tíží tě ty střapce.
Asi si je budeš muset sundat!
Svlíkni si tu košili!
-Já to dám... -Soustřeď se. Sem.
O kus to nakloň.
To není fér! Peg to shodila!
To neplatí.
Tleskáme vítězi, cigárko k večeři.
Já za to nemohla! Moment.
-To je mý pití. -Shodila mi to.
Já to dopiju.
Ne, můžu vyhrát. Strčila mě. To není fér!
-Já vím, že můžeš... -Určitě?
Jo.
-Spadlo to, nemůžu za to. -Polilo mě to.
Nepodpal to!
Deane, nemůžeš použít popelník?
Pak to nedostanu z koberce.
Pete, tvá žena je opilá. Blábolí nesmysly.
A je těhotná, potřebuje se napít, ať je mimčo zdravý.
Měla by na to mimčo myslet!
Prosím tě...!
Ten byl k povýšení? Vidíte?
-Podívejte na něj. Hele. -Víš...
Na oslavě u Franka. Stejný má i on.
-Moc laskavý. -Podívejte na to. A na něj.
Polib ten prsten.
Do postele ne.
Pane jo, takový lásky!
-A teď mě políbíš? -Jo!
A teď, vzhůru dolů!
Vzhůru dolů!
Pro tebe a pro tebe a pro tebe a pro tebe.
Děkuju.
-A ty jsou pro mě! -Všechny jsou pro tebe.
Vypij to všechno...
Piješ jak námořník a jsi jak kráska z plakátu.
-Broučku. -Zatraceně.
Nechceš se projet?
Vypadnu z auta!
Propána.
Musíš řídit. Jsi na řadě.
-Chyť volant...! -Propána! Co?
-Nejsem připravená! Propána! -Já už řídil dost dlouho.
-Alice, dost se zlepšuješ. -To jo. Cítím se líp.
Dost se zlepšuješ.
Zavez mě domů, Alice. Zavez mě domů.
Co kdybys byla slepá?
-Ne, to nejde! -Teď zkus tohle...
Jde ti to moc dobře...!
-Teď to srovnej. -Pomůžeš mi?
Dobrá práce.
Pak Bunny řekla, že chce hrát, což...
Nikdy předtím vůbec tenis nehrála.
V jedný ruce koktejl, v druhý raketu a, Jacku...
Ani kapka jí neukápla.
Byla to
asi ta nejvíc sexy věc, co jsem kdy viděla.
Chci vidět tebe v tenisový sukýnce.
Myslíš, že je pravda, že Frank má tenisový kurt u domu?
-Uvidíme, ne? -Jo.
A pověz mi, zlato,
kolik lidí na té party bude, ať vím,
kolik udělat tuňákového salátu.
-Co? -Frankovi tuňák nechutná.
-Cože? -Nechutná mu.
To myslíš vážně?
Pročs mi to neřekl?
Měl to být zlatý hřeb mého jídla.
-Zlatý hřeb ne, Alice. -Zmlkni.
Ale ne! Sakra.
Nech toho.
-To byl vrt? -Dost.
-Byl to výbuch? -Dost.
To ty progresivní materiály?
Mně to říct můžeš. Jsem diskrétní.
-Jako hrob. -Jdu pozdě.
Nemůžeš... nemůžeš odejít.
Proč ne?
-Protože ti není dobře. -Že ne?
Já ti to zapomněla říct, ale není ti dobře.
A vyléčit se to dá, když zůstaneme celý den doma
a já tě budu opečovávat a líbat a vařit ti...
Ne.
-Pa. -Dobrá.
Jacku, počkej!
Ahoj. Ať jsme na tebe hrdí.
Projekt Victory, 987. den. Úroveň zabezpečení: žlutá.
Všichni zaměstnanci na cestě do ústředí Victory.
Všichni obyvatelé v bezpečí a započteni.
Užívejte si ten krásný den, dámy, s Frankovou rozhlasovou hodinkou.
Peter chtěl, ať přísahám, že to neřeknu.
Vystaví za námi další řadu domů,
takže budeme mít blíž k městu.
Vážně? Páni.
Moment, jak nás to přiblíží k městu?
Nebudeme nejdál od města.
Dobré jitro, dámy.
Dobré jitro, Shelley.
Mám úžasnou zprávu.
Projekt Victory má nového zaměstnance, Billa Johnsona,
a já k nám dnes pozvala jeho ženu.
Všechny prosím přivítejte Violet Johnsonovou.
Vítáme tě, Violet.
Začneme. První pozice.
Nezapomínejte, dámy, že v sebeovládání je krása.
V symetrii je půvab. Pohybujeme se jednotně.
Břicho zatáhnout.
Bradu vzhůru.
To je ono.
Jasně že Margaret nebyla na hodině.
Byl u nich zase doktor Collins.
-Ne! -Je div, že má Ted ještě práci.
-Zase? -Odmotej jí to z krku, Frede!
-Jo. -Pane jo.
Chudák.
Sešla jsem se s tou novou.
S Violet. Jaká je?
Je jako nádherný, vyplašený koloušek.
Její manžel bude očividně ňouma.
-Ať Jack někoho brzy sežene. -Prosím!
-Dean říká, že Jacka povýší. -To doufám.
To budete hned po nás.
-Co děláš na party? -Plněná vejce.
Jack bude ředitel. Podrž to, prosím.
A dost. Volám Santovi.
-Nemám na výběr. -To ne.
Musím mu zavolat. Od toho mi Santa dal své číslo.
Mám mu zavolat, když budete zlobit. Tak volám.
-Kéž bych měla na výběr. Dej mi to. -Ale my přestali!
Ne. Dej mi to!
Záleží jen na tom, jak v takovou chvíli zareagujete.
Věřím, že dokážete sobě a všem, kdo o vás kdy pochybovali,
že si zasloužíte život, po jakém toužíte.
Na slyšenou zítra.
A sakra.
...protože jsme se rozhodli zůstat.
Ahoj.
Jak ses dneska měl?
Teď už mnohem líp.
Udělala jsem pečeni.
Co ještě?
Bramborovou kaši.
Co ještě?
Fazolky.
Co ještě?
Plněný rajčata.
Co ještě?
Je tu vidět tolik... pokožky.
Co kdybys šla najít bratříčka?
Už si přestaň broukat tu písničku. Co je to?
Já myslela, že mi to řekneš ty.
Několik dní mi nejde z hlavy.
Nezpívají si ji tvý děti?
Ne, já nemám děti.
Nevyptávej se.
Prostě to nechceme. Bavíme se.
Bydlím vedle. Nevěřila bys, co všechno jsem slyšela.
Jako kdyby měli neustálý líbánky.
Ne, Jack a Alice mají čas jenom na sebe.
My to nechceme.
A její děti mě mají radši než ji.
To je pravda, to je děsný.
Podle mě jsou tři dokonalý počet. Bill chce čtyři.
Jakmile máš jedno, je to dál stejný.
Mít druhý...
Alice, kolik dětí má mít Violet?
Nejmíň sedm.
PROJEKT VICTORY
DÁL POUZE PRO ZAMĚSTNANCE
K ÚSTŘEDÍ VICTORY TUDY
Kde jsi byla?
Vyhýbat se hovorům s ostatníma můžu závodně.
-Tady je to neskutečný. -Tos neviděla ani půlku.
U nich ve vaně by se dalo spát.
To určitě. Ahoj!
Ahoj!
Máte zájem o koktejl?
-Máme. Děkuju. -Ano, velký zájem.
-Nashle. -Nashle.
Děkuju.
-Děsí mě. -Mám z nich husinu.
Ty snad spí hlavou dolů.
Mají ty stejný oblečky každý den?
Ten malej exot umí ten nejlepší Manhattan.
Měli jsme líbánky na Sea Islandu.
-Co? -My taky na Sea Islandu.
-Vážně? -Jedli jste u Dominicka?
Byl jsem trochu nesvůj.
Trvalo to, než jsem si zvykl.
Jo, chce to se zabydlet. Ale jde to snáz.
To jo.
Jsem nadšený, že tu jsem. To by...
To bysme neřekli.
Upřímně řečeno, co jsme přijeli, jsem mimo.
Jo.
Podle Billa to dělá pásmová nemoc. Všechno je jak rozmazané.
-To ten pouštní vzduch. Zvykneš si. -To říkal i doktor Collins.
-Bylo milé, že se stavil. -A ty jsi...?
-Technik. -Půjdeme nakupovat.
V jiném oddělení než Dean a Ted.
V horším, ne tak důležitém oddělení.
Neměl jsem ještě moc možnost s Frankem mluvit.
Frank s tebou nemusí mluvit.
Pardon, já ne...
Netušíš, jak je výjimečný. Ani co dokáže.
Máš štěstí, že vůbec víš, kdo je, neřkuli že jsi u něj doma.
Jsem prostě nadšený. Pardon.
Byl jsem jen nadšený.
Lidi! Pojďte...
-Tudy? -Jo, ty dopředu.
Pojďte sem všichni.
Většinou nemáme šanci
přijímat u nás doma páry.
Ale při této příležitosti jsme se nemohli dočkat,
až oslavíme naše nové usedlíky.
Bille, Violet,
jsem ráda i za vás, že se můžete učit od mého manžela,
účastnit se tohoto poslání a začlenit se do této rodiny.
Frank vybudoval něco vskutku výjimečného.
To, co tu vytvořil, to je...
To je jiná možnost.
Lepší možnost.
-Máme jen jeden druhého... -Proč tu jsme?
Půjdeme, hned teď.
Neměli bychom tu být.
Co to bylo?
No, no...
Margaret s Tedem prožívají složité období.
Margaret se ptala správně. Je to dobrá otázka.
Proč tu sakra jsme?
Proč, když ta krajina působí tak...
pustě, tak tvrdě, tak prašně, tak...
k ničemu?
Proč neutéct?
Proč se nevrátit do bezpečí, do statu quo, kde je bezpečno, kam patříme?
Ne, já si vyberu... my si vybereme stát si za svým.
Že?
Hledat usilovněji, kopat hlouběji.
Vytěžit ten ryzí, nespoutaný potenciál.
Ten drahokam neomezené a nepředstavitelné hodnoty.
Je příliš snadné nechat se zmást tím, co se zdá.
Mnohem těžší a řekl bych odvážnější
je hledat to, co by mohlo být.
Deane, co je nepřítelem pokroku?
-Chaos. -Ano.
Hrozné slovo. Chaos.
Nelítostný nepřítel, tenhle chaos.
Nesoustředěná energie, omezovaná inovace, utlumená naděje, skrývaná velikost.
V každém z vás vidím velikost. Vím přesně, co jste zač.
-Co děláme? -Měníme svět.
Správně.
Když se rozhlédnu, vidím další důvod, proč tu jsem.
Kdysi neznámé tváře, cizí lidi, nyní do jednoho
jedna odvážná rodina.
Lidé jako doktor Collins. Jeden z prvních, kdo to tu se mnou budovali.
Děkuji vám za vaše vizionářství.
A dobrodruzi jako Bill, náš nejnovější neohrožený badatel.
Ten hrdinný mladý Robinson Crusoe,
který se do tohoto podniku pustil s námi.
Bille, děkuji, že jsi v tom spolu s námi.
A tobě, Violet, děkuji, že jsi v tom spolu s ním.
Bez tebe by to dělat nemohl.
Od vás všech manželek...
toho my, muži, chceme hodně.
Chceme sílu, rameno, na kterém se vypláčeme,
mít doma uvařeno, uklizeno
a především diskrétnost. A to...
To je hodně těžké.
Jsi má skála. Bez tebe bych tu nebyl.
Děkuji ti.
Máte všichni rozchod.
Jacku?
-Margaret. -Schovávají mě tu.
Nech nás na chvíli, Alice. Bude zas v pohodě.
Nejsem v pohodě. Nic není v pohodě.
-Potřebuje se jen vyspat. -Já nespím.
Mám zlé sny.
Co děláš?
Říkám si, proč jsem si vybral tuhle kravatu.
Líbí se mi tvoje kravaty.
Ne. Venku je moc lidí.
Jacku, je tam tolik lidí. Venku je moc lidí.
Ohromíte ho v deblu. Zamiluje si to.
Ano, ano... Připíšete to Deanovi na účet?
Je neuvěřitelný, že to všude stačí jen připsat.
Ano, ve Victory jsou i věci k nezaplacení.
Nemusíš si dělat starosti s počasím nebo s řízením.
-Já ráda řídím. -Ne.
Máš ráda, když tě Jack učí řídit. To je předehra.
Zpátky k seznamu hostů? Byli u Franka Kathy s Bobem?
-Asi jo. -Vážně?
Působí to nahodile, co? Koho pozve a koho ne.
Služební věk, úspěch ani obliba
v tom nehraje roli, co?
Šplouchy-šplouch. Kdo skočí šipku do léta?
-Připište mi to. -Ohavný.
Prý Margaret udělala scénu.
-Chrstla někomu pití do obličeje? -To ne.
To se nestalo. Byla rozhozená.
Bylo to trapný a Teda kvůli tomu vyhodí.
Kdyby Petera vyhodili, zabila bych se. Nekecám.
Jinde žít nemůžu.
Margaret to má fakt těžký.
Kdo za to může?
Já vím. Stejně ji lituju.
Samozřejmě. Byla to hrozná nehoda.
Nebyla to nehoda.
Bunny, přestaň. No tak.
Vím, že byla tvá kamarádka.
Kamarádila se všemi, když byla normální. A pak se pomátla.
Odvedla syna do té pouště.
-Myslela, že něco vidí. -Měla halucinace.
Nebylo úplně jasné, co se stalo.
Věděla, jak je to nebezpečné, stejně jako my všechny.
Chtějí po nás jediné, abychom zůstaly tady, v bezpečí.
Přesto toho chlapečka vlekla až bůhvíkam.
Když nechtějí, abychom tam chodily, mají k tomu důvod.
Takže když ji našli...
Byla sama. Jeho už nenašli.
Vím, že umřel, jen jsem netušila...
Ona tvrdí, že jí ho vzali, aby ji potrestali.
Kluci a jejich hračky. Aspoň víme, že dělají, co mají.
Co myslíte, že tam doopravdy dělají?
-Jak to myslíš? -Vím, co říkají.
Že prý "vývoj progresivních materiálů".
Ale Peter někdy naznačí, že tam ve skutečnosti dělají zbraně.
A že je to všechno v podzemí,
-protože Frank zjistil... -Peg.
Pardon.
Jsme tu, protože v to poslání věříme.
Ano.
I my máme práci, která je stejně důležitá, stejně nepostradatelná.
Děláme ji doma, když je podporujeme, pečujeme o ně.
Bez ní by nemohli být tam a měnit svět.
Všichni se zaměřují na oběti, ke kterým dochází,
když jdete za tím, co chcete.
Já chci, abyste se zaměřily na oběti, k nimž dochází, když stojíte bez hnutí.
Když nejdete za tím, co víte, že vám náleží, ale zřeknete se toho
a přijmete zmenšenou verzi svého života.
Oběť nevyžaduje jen odvahu, vyžaduje víru, říct si:
"Vydržím tuhle bolest, to utrpení, to úsilí,
protože vím, že to, co chci, na mě čeká na druhé straně."
Něco obětovat, to nahání strach.
Ale setrváváním v tom strachu toho obětujete víc.
Zítra na slyšenou.
VICTORY - MĚSTSKÁ LINKA JEZDĚTE A ODPOČÍVEJTE!
VICTORY 2. FÁZE JIŽ BRZY
-Dneska nejdete nakupovat? -Cože?
Říkám, dneska nejdete nakupovat, co?
Ne. Ne.
Tady to pro mě končí,
musím to otočit a vrátit se do města.
To nevadí, chtěla jsem se jen projet.
Potřebovala jsem se dostat z domu.
Na čerstvý vzduch.
Pane? Vidíte to?
Jste v pořádku, slečno?
Jo. Vidíte to letadlo?
Bohužel nevím, o čem mluvíte.
Tamhle je letadlo, tam...
Ale ne! Proboha! Zastavte...!
To letadlo! Teď havarovalo!
Určitě?
Ano! Musíte tam zajet. Havarovalo.
Ukážu vám kde.
Zajet? Ne, tam nejezdím.
Cože?
Tam nejezdím. Musíme zůstat tady, v bezpečí.
Ale já tam nemůžu jít sama.
To není moje trasa. Nejde to.
Ale co když potřebujou pomoc? Hej!
Proboha.
Proboha. Jste normální?
POZOR
NEBEZPEČNÉ MATERIÁLY VSTUP POUZE PRO PRACOVNÍKY OSTRAHY
Haló?
Potřebuju pomoc. Došlo k nehodě.
Zřítilo se letadlo...
Haló?
Můžeme rezignovat.
Rezignovat na to, co nás společnost naučila vnímat.
Můžeme rezignovat na chaos, jenž vládne pod záštitou rovnosti.
Můžeme padat do hloubi toho, o čem víme, že je to pravda,
že dychtíme po řádu.
Dovolit svému svědomí, aby se ponořilo do toho světa,
do té pravdy.
Ponořit se hlouběji do toho, jaké má vše být.
Alice.
-Jacku? -Jsi vzhůru.
Ještě jsem ani nestihl prostřít.
Co se děje?
Vařím ti večeři.
Měli jsme mít pět chodů.
Bohužel asi budou jen tři.
Na to se nedívej. Tenhle chod je oficiálně vyřazený z menu.
Co se stalo?
Trochu jsem to přepískl s kořením.
Jak dlouho už jsi doma?
Pár hodin.
Na to se nedívej. Dělám pečeni.
Jako jsi mi udělala k narozeninám.
Jen s pár změnami.
Byla jsem tu, kdyžs přišel?
Jo. Spalas v ložnici.
Dáváš do pečeně mrkev?
Jak jsem se dostala domů?
Asi tramvají.
On vystoupil a došel pro mě?
O čem to povídáš?
Já z tramvaje vystoupila. Viděla jsem pád letadla.
Alice, pád letadla bych asi slyšel.
-Ne, já to viděla... -Dělá to dost hluk...
-...a šla jsem za... -...to nepřeslechneš.
Není ti něco?
-Nevím. Není mi... -Copak je?
Měla jsem fakt divný sen. Fakt divný sen.
To je mi líto. Víš, co mívám z divných snů?
Co?
Hlad. Nedala by sis mrkev?
Jo.
Alice, chci k tobě být upřímný.
Myslím, že ta bramborová kaše asi nepůjde.
Protože je musíš nejdřív uvařit, broučku.
Já tušil, že jsem něco vynechal. Jsem debil.
Dám je vařit.
Ne, ne...
-Jen je dám... -Připrav něco k pití.
Připrav pití. Dneska jsem šéfkuchař já!
Hele.
Miluješ mě?
Nejvíc.
Vařím brambory, vařím brambory...
Ano, vždy jsou lidé, kteří ze statu quo profitují,
a ti po nás půjdou. Už teď po nás jdou.
Hodlám pro vás obětovat všechno.
Dám všechno, co mám, abych vytvořil lepší svět pro nás pro všechny,
ale nemůžu vás chránit bez vaší loajality.
Když něco slíbíte, dodržíte ten slib?
Je vaše slovo vaším závazkem? Je vaše slovo vaší pravdou?
Je to naše smlouva?
Zítra na slyšenou.
Haló?
Šla jsi tam. Vidělas to.
Margaret?
Vidělas to. Oni nám lžou.
Teď si nemůžu povídat.
Nikdo se na nic neptá. Už tu nemůžeme zůstat, Alice.
Nejsem blázen.
Jsi směšná a musíš toho nechat.
Alice, znáš mě...
Ne.
Margaret?
Ne. Nedělej to!
Počkej!
Ne! Pusťte mě!
Margaret! Pusťte mě!
Margaret!
Jacku, ty to nechápeš. Já tam byla.
Já to všechno viděla.
-Chci si jít lehnout. -Jak padala.
Chtěla jsem jí pomoct a pak mě odvlekli.
-Proč mě odtáhli? -Musíš už přestat!
Ta nemůže být v pořádku, Jacku.
Ne.
Nevím, co ti mám říct.
Ted je teď u ní v nemocnici. Prý to chce jen pár stehů.
Uklouzla při mytí okna. Byla to nehoda.
Ne. Já ji viděla. Pořezala se.
Špatně jsi spala.
-Ne! -Nebylo ti dobře.
Upadla, a tys hned myslela na nejhorší.
Podřezala se!
To je šílený.
Já viděla, jak se to stalo. Podřízla se.
Všude byla krev. To není na pár stehů.
Prosím tě, nebuď hysterická.
Jacku...
Byla to moje kamarádka.
A chtěla ode mě pomoct.
Já ji ignorovala. A pak se to stalo.
Cítím, že je to moje vina.
Není to ničí vina. Byla to nehoda.
Ne.
Říkala, že po ní jdou, protože něco ví.
-Proč lžou o tom, co se stalo? -Prosím tě, přestaň.
Co utajují?
Sám musíš uznat, že je to divný.
Přestaň!
Něco tu nehraje!
Co děláte v tom Projektu Victory?
Víš, co dělám, Alice. Jsem technik.
To vím.
Ale co dělají?
Prosím tě...
Co se skutečně děje?
Neptej se mě na to.
Vývoj progresivních materiálů?
-Víš, že o tom nemůžeme mluvit. -Co to vůbec znamená?
No tak, co to znamená?
Co to vůbec znamená? Víš to?
Víš, co vlastně dělá Frank?
Je to tajný.
O práci nesmíme mluvit ani s jiným oddělením.
-To víš. -Co když měla Margaret pravdu?
Přestaň, Alice.
-Co když je tu nebezpečno? -Přestaň!
Podílím se na něčem důležitém.
Na tom poslání, na tom, co Frank dělá, záleží.
To já vím, ale ty mě neposloucháš.
Ne každý tu příležitost dostane.
A když budeš dál takhle mluvit, všechno to ohrozíš.
Bojíš se, že tě sesadí? Toho se bojíš?
Náš život, Alice.
Náš společný život. Tohle.
O to bychom mohli přijít.
Prosím. Dej se dohromady.
Prosím.
Do prdele.
Victory je bezpečné a chráněné.
Dokonalé místo k založení rodiny, jakou jste vždy chtěli,
pokud se nerekreujete s přáteli či neobdivujete úchvatnou scenérii
tohoto sluncem vyprahlého ráje.
Možná, že nejlepší scenérii najdete u klubového bazénu.
Můžete zde prožít život, jaký si zasloužíte.
Všichni ten život můžeme prožít...
Kdybych mohla Frankovi něco říct, bylo by to jen: "Děkuju."
Nevěděla jsem, že lze být tak šťastná.
Upřímně řečeno si svůj život před Victory ani nepamatuju.
Frank nám dal životní příležitost. Já bych ne...
Máme takové štěstí, že tu jsme.
-Neřádí tu nějaký bacil? -Nevím o tom.
Bude to jen běžné vyčerpání.
Nezažila jste poslední dobou nějaký nový stres nebo zátěž?
Viděla, jak Tedova žena spadla. Možná je to šok.
Ta se pěkně skutálela. Tolik se styděla.
Neskutálela se.
Podřízla si krk.
-Alice. -Ne, ne...
Přítomnost u traumatu často vyvolá zkreslené vzpomínky.
I noční můry.
To je...
Můžu na to předepsat prášky.
Vážně si nemyslím, že je potřebuju.
To je preventivně.
BEZPEČNOSTNÍ RIZIKO
Většina mých pacientek s nimi měla celkem úspěch.
Jenom vás uvolní.
Nepotřebuje je.
To není problém.
Zvládneme to sami.
Nechám to u karty.
Co jste udělali s Margaret?
Co prosím?
S Tedovou ženou.
Pardon, já jen...
Pořád nechápu, jak může být v pořádku.
Nechtěla byste, abych vaši léčbu
probíral s jinými pacientkami, že ne?
Nevadilo by mi to.
Ráda bych znala podrobnosti, jak jste ji dali dohromady.
Jak víte, poskytujeme tu jak psychiatrickou, tak fyzickou péči.
A Margaret potřebovala obě.
Dobrá zpráva je, že fyzicky je v pořádku,
ale psychologicky nebyla.
Měla značné potíže. Výlevy. Paranoiu.
Znemožňovala Tedovi dělat svou práci,
takže už pro Projekt Victory nepracuje.
Potřebovala značnou pomoc.
Ne jako vy.
Ne, tady to není nutné.
To je zcela odlišná situace.
Jak to říkáte vy, Britové?
"Zachovej klid a pokračuj."
Jacku. Vyprovodíte mě?
Ovšem.
A nezapomeňte,
-stačí mi jen zavolat. -Děkuju. Moc děkuju.
No tak.
Náš názor na to znáte.
To jsem ráda. Nechal jste ho tu.
Jednou zapomenu i hlavu.
Jacku, neměl byste se vrátit do práce?
Jo. Jistě.
Nashle večer. Dobře.
Ale ne. Ne. To ne...
TĚLESNÁ PROHLÍDKA
SHRNUTÍ: SUBJEKT ODMÍTÁ PÉČI POSLEDNÍ VAROVÁNÍ
Možná požádám Shelley o tanec, jestli se to bude hodit.
Ty jsi ještě ve vaně? Přijdeme pozdě.
Vidělas ty šaty, co jsem ti koupil? Vybral jsem je před týdnem.
Úplně jsem tě v nich viděl.
-Děkuju. -Jo.
Vypadáš nádherně.
Asi bysme měli zkusit něco bláznivýho.
Pojďme mít dítě.
Cože?
Ne hned teď.
Já tě miluju.
A chci mít z tebe víc.
A asi tě chci v malým provedení.
Myslím, že by to bylo zábavný.
Jen to zvaž, jo?
Dobře.
Dneska to bude skvělý. Budeš vypadat nádherně.
DNES VICTORY ZÍTRA CELÝ SVĚT
Dobrý večer. Čekali jsme na vás.
Omlouvám se.
Máte ten nejlepší stůl v podniku.
-Rád tě vidím. -Ahoj.
Proč se furt hádáte? Co blbneš?
-Furt. Neustále. -Jsme v pohodě.
-Ahoj. -Konečně! Ahoj.
Ahoj. Ty bláho!
Na, napij se.
Vypadáš jak panenka. Toč se...!
To je pro mě. To pro tebe. Dělej...
-Do dna. To je ono! -Vypij to celý!
To je ono!
Tady jsou ti potížisti.
Vás snad ani nemůžeme dát k jednomu stolu.
Bude to tak lepší kvůli pojištění.
To je pravda.
Alice, jak ti je?
Dobře. Dobře mi je.
To je nádhera. Moc děkujeme za pozvání.
Jak se rozbije sklo, jsem tu.
Nepokoušej, nebo ho budeme rozbíjet celou noc.
Na shledanou na parketu?
Ano, samozřejmě.
Umí manžel pořádat oslavy nebo co?
Dělá toho pro nás tolik.
Víc, než mu kdy můžeme oplatit.
Ale já se pokusila o malý... dárek pro něj.
Vlastně pro nás všechny. Snad se vám bude líbit.
Do toho!
Ty jsi tam šla.
Vidělas to.
Měla výlevy.
Paranoiu.
Co vy na to?
Tu máte. Klaním se.
A teď ať to burácí! Pojďte!
Líbí se vám to? Líbilo se vám to?
Zvedněte se, no tak!
Jak je, milá? Rád tě vidím.
To je ono. Kdo hodně pracuje, ať se hodně baví.
Co ty na to, Jackie?
-Jacku, já chci domů. -Cože?
Jeď, Time! Dobře!
Co vy na to? Potlesk.
Prosím, musíme odejít. Musíme hned odejít.
Dej si něco k pití. To bude dobrý.
Pro Victory jen to nejlepší. Pane jo!
Posaďte se.
Leží na mně to břímě pokusit se na to navázat,
což bude těžké, ale...
Musím přiznat, že jsem...
Chystal jsem... takovou menší vlastní prezentaci.
Já vím.
Jacku Chambersi.
Kdybys mohl na chvilku sem.
Jacku, prosím tě, potřebuju jít domů. Musíme odejít.
Pojďte, všichni mu zatleskáme.
Potřebuje dodat odvahu.
Velký potlesk. Jak umí uvítat jen Victory!
Jack Chambers.
Tohle je můj oblíbený večer v roce.
Rád vidím všechny pod jednou střechou, vidím, jak moc jsme vyrostli.
Ale málokdo...
Jen málokdo vyrostl tak...
působivě,
jako tady ten mladík.
Bůh ví, že jsem to dlouho a zevrubně zvažoval.
Je to určitě výjimečné.
Ale víte co? Ten chlap je výjimečný.
Z toho chlapa mám respekt.
Jacku Chambersi, je mi ctí
přizvat tě do našeho
vrchního poradního sboru.
Jsi ten muž, jak tvrdíš?
Padne ti dobře.
Děkuji ti za tvou loajalitu.
Bude toho víc.
Co třeba tohle, dámy a pánové.
Chcete ho vidět tančit?
Podíváme se, jak tančí!
Do toho...!
Podívejte, co dokáže!
Neříkej to. Seženeš si jinou práci.
Alice!
Co je? Zlato.
Co se stalo? Co je?
Je to výjimečné!
Všechno je v pohodě. To nic.
Bunny, musíme odjet. Musíme odsud pryč a hned.
Ne, ne... Jsme v pořádku...
No tak. Pověz mi, co se stalo.
Co vy na to?
Vidíte, jak tančí?
Margaret měla pravdu.
Ptala se na věci, na které nechtějí, abychom se ptaly.
A tak ji utišili.
Neuklouzla. Nebyla to nehoda. Já viděla, jak se to stalo. Viděla jsem, jak spadla.
Lžou o všem.
Tancuj, Jacku!
Co kdybychom ho roztočili?
A tak jsem se tam vydala a viděla to.
Kam tam jsi šla?
Jo, to je ono! No tak, hochu, rychleji!
Toč se dál! Dělej...! Jo!
To je ono!
Copak po tomhle neuvěříte?
Postav se!
Postav se, ukloň se! Ukloň se, zasloužíš si to!
A když jsem se toho dotkla, něco jsem uviděla.
A vybavuje se mi toho pořád víc.
A uslyšela jsem Frankův hlas a zní mi v hlavě...
Je to víc než jen oslava našeho osvobození
od svévolných společenských regulí,
je to oslava nespoutaného potenciálu!
Je to připomínka toho, kdo jsme!
Můžu ti to ukázat? Pojeďme tam.
-Nevšimnou si nás. Vezmeme si Deanovo auto. -Dost. Přestaň!
-Zbláznila ses? -Cože?
-Tys šla do Ústředí? -Spadlo to letadlo.
Je to jediné pravidlo, které máme dodržovat.
Víš, jak je to nebezpečné.
My necouváme. Pokračujeme dál, ano?
Jsme v pohybu!
-Okradlas dr. Collinse? -Margaret nemůže být zdravá!
Seber se, Alice!
Chováš se jak děcko.
Tvůj manžel tam prožívá nejdůležitější večer svého života.
Oslavují ho a ty se to snažíš zničit?
Ne! Ne!
Mluvíš stejně jako Margaret!
Čí je to svět?
Náš!
Čí je to svět?
Náš!
-Čí je to svět? -Náš!
-Čí je to svět? Náš! -Náš!
Čí je to svět?
Říkají tomu Operace extrakt.
Má to vyšší stupeň utajení.
Budu to celé řídit sám,
čímž mi Frank asi vyjádřil důvěru.
-Vítáme vás! -Vítáme vás!
Je tady.
Ty jsou nádherné. Pojďte dál.
-Pojďte dál. -Přál bych ti to. Díky.
Nejdeme pozdě?
Jsme tu akorát.
Páni, ty obložený mísy!
Mně se tu líbí všechno.
Líbí se ti to? To jsem rád, Bille.
Pověz mi pravdu. Opravdu přijde?
Na. Myslím, že přijde.
Jaks k tomu Franka přiměl?
To ne já. To Alice.
To jsou ty výhody. Vy si žijete.
Máte v domě všechno z katalogu?
Je to dům. Ukaž ten prsten.
Jsme tu před Bunny?
Ta... Ta nepřijde.
Vidíš.
Dovolíte, jenom si...
Ještě že umíš tančit, protože jsi šereda.
-Už jsou tu! -Kolik tajností...?
Děkuju.
Ráda tě vidím.
Já to věděl. Říkal jsem Peg, že to bude bez kravaty.
Jacku! Ty šílenče!
-Co s tím mám dělat? -Podrž to.
Já jí říkal, že to bude ležérní.
-Dej to chladit. Jsem na tebe hrdý. -Dík, že jste přišli.
Máte to tu pěkné.
-Udělala bys Shelley koktejl? -Samozřejmě.
Franku, to byla včera party.
Byla.
Chci manželku dostat do sklínky na martini.
-Ocenil to. -Ne.
-Kde máš pití? -Tady. Na zdraví!
Na zdraví. Nádherné bydlení.
-Jak se máš? -Já? Úžasně.
Po tom Jackově večeru neskutečně.
No jo. Samozřejmě.
Díky, že jste přišli.
Včera jsi triumfoval.
-Pořád jsme o tobě mluvili. -Jděte a bavte se.
Musím dodělat pohoštění, pak se zas...
-Nechceš pomoct? -Ne, jdi. Fakt, jdi vyzvídat.
-Ten gramofon žeru, -Fakt se ti líbí, Bille?
Já mám doma lavičku. Jaks sehnal...
Asi už sis všimla, že právě v jednohubkách
vyjadřuji sama sebe a vzpírám se zvyklostem.
Je to umění. Třeba mě to jednou naučíš.
To nejde naučit.
Zjistil jsem cosi strhujícího.
Vážně? Copak?
Šušká se, že se s Jackem snažíte.
No...
Uvidíme.
Doufám, že to bude chlapeček.
Mrzí mě, že ti Bunny nevěřila.
Na druhou stranu, tys nevěřila Margaret, takže...
proč by měl někdo věřit tobě?
Ty mě fascinuješ.
Čekal jsem na někoho jako ty.
Na někoho, kdo se mi postaví.
Žádný velký muž nezměnil kurz dějin,
pokud nebyl dotlačený až na nejzazší mez svého potenciálu.
A ty mě tlačíš.
Jo.
Doufám, že v tom budeš pokračovat.
A ty jsi zatím tady. Chystáš večeři.
Jako hodná holka.
-Sedni si. -Ano.
Už víte, co to bude?
Ne, doufám, že chlapeček. Děkuju.
Těch není nikdy dost, co?
-S holkama je to těžký. -Hned jsem zpátky.
Alice říkala, že jsi skvělý tenista.
-Vážně? -Je to tak? Jo.
Ze slušnosti.
Hledáme pořádné soupeře.
Zavolej, jestli budeš chtít ven.
Slyšel jsem o tvém backhandu.
Jestli chceš spoluhráče, jsem tu.
To je velký tlak, nevím, jestli...
Děkuju.
Já si dám rybu. Nevím, co si dáte vy.
Rád vidím známé tváře.
Jak jsou na těch oknech takové ty lišty.
Správně se jim říká žaluzie.
Věděla jste to?
-Ale nevíte proč. -A jé.
Je to ze "jalousie", závist.
A ty řekneš: "Čí je to dítě?" A oni: "Vaše."
Ty na to: "Jak je to možné?" A je tvoje.
Já to tak dělám rok co rok.
Violet, odkud jsi?
-Prosím? -Ptám se, odkud jsi.
Z Filadelfie.
Já jsem z Filadelfie!
-To jsem nevěděla. -Líbíš se mi.
Většina zdejších žen je z Filadelfie.
Nebo z Baltimoru. Nebo z Chicaga.
Všimla jsem si.
Dá si někdo něco?
Mně vůbec nescházejí zimy.
Ne, ne... Slunce si užívám, i když mám pleť jak z alabastru.
Miluji slunce, miluji pláž.
Vážně.
Kde na pláži jsi byla posledně?
-Víte, co jsem četl o plážích? -Ano?
Pláže patří k nejšpinavějším místům na světě.
Pískoviště plná nemocí a...
Petere!
-Nemluv u večeře o nemocech. -Ať se to dozví.
Tipnu si. Hilton Head? Cape Cod? Nebo Jersey Shore?
A všechny jsme měly líbánky na Sea Islandu,
v Poconos, nebo u Niagarských vodopádů.
Ty destinace jsou na líbánky oblíbené. Drahé.
Nádherné...
Petere, nedopověděls to.
Bill je nejspíš nejhorší...
Ještě jsem neskončila, Petere.
Violet, kde ses seznámila s Billem?
Potkali jsme se ve vlaku.
Do Bostonu.
Jo.
Ano.
Upadla ti jízdenka. On se sehnul, sebral ji
a podal ti ji, viď?
Jo.
Tak se Margaret seznámila s Tedem.
A, Peg, že se tak i Debbie McIntyreová seznámila s manželem?
Ano, seznámili se tak.
-To je pravda. Závidím. -Skutečně?
Je to roztomilý příběh. Jo.
Zvláštní, že náhody...
Neskutečné.
Řeknou nám jen pár různých příběhů. Řeknou nám, co si pamatujeme.
Dokud se jednou
nepokusíme vzpomenout si na to,
co chtějí, abychom zapomněli.
-Jako Margaret. -Alice...
Ne. Jacku. To je v pořádku.
Jsem zvědavý, kam tím směřuje.
Frank s námi něco dělá.
Přeludy, potíže s pamětí, hysterie.
Ty potíže jsme viděli u Margaret a víme, že se dají vyléčit.
Doktor Collins ti předepsal řadu léků,
které zjevně nebereš. Otázkou je, proč...
On nám lže. Lže nám všem.
Bunny, tvá nejlepší kamarádka, má o tebe strach.
Myslí si, že potřebuješ pomoc. Proto tu dnes není?
Aby ti to nepřipomínala.
Využívá vás. Nás všechny.
Víš vůbec, co je Projekt Victory?
-Ptala ses někdy? -A ty?
Proto jsi šla tam?
K Ústředí?
Cože?
Je mi líto, ale ty nevíš, co dělá on.
Odešlas tam na vlastní pěst. Bez ohledu na pravidla.
A ohrozila životy vás všech.
Ano, šla jsem tam
až k Ústředí a viděla, co tam ukrývá.
-Ukrývám. -Lže nám.
Lže nám všem o tom, co Projekt Victory skutečně je.
Vězní nás tu.
Vězním?
Snad se tu žádná necítí uvězněná. Co ty?
Violet?
Peg?
To je tvá psychóza.
Prožíváš důvěru jako pocit uvěznění,
ale přesto dennodenně důvěřuješ.
To my všichni. Dnes jsi nám důvěřovala u sebe doma.
Jako já důvěřoval tobě ve své ložnici.
Alice? Pamatuješ si to?
Snaží se vytvořit svět.
Pokud chceš sama vyvolávat spor,
-používej vlastní slova. -Využívá nás všechny.
-Vlastní slova! -Co je v tom jídle?
O tom se bavme!
-Odkud pochází? -Promiňte, všichni.
O tom přemýšlejme.
-Promiňte. To je anomálie. -Victory mléko. Victory maso, vejce...
-Od něj. -To se nestává.
Je nemocná a dostane se jí potřebné pomoci.
-Slibuju. -Všechno, co dostáváme, je od něj!
A jde jen o ovládání. Jenom o ovládání.
Ani bychom... Může to jídlo otrávit!
A dost!
Přijdeme k tobě domů, sedíme u tvého stolu,
a ty urážíš a ponižuješ mého manžela?
Přizve tě, aby ses účastnila něčeho tak výjimečného, jako on sám,
a ty tu sedíš jak rozmazlený fracek
a chceš odpovědi na otázky, které sis vymyslela.
Je v tom zákonitost, viď?
Zákonitost sobeckého, rozmazleného fňukání.
Nebo je to jen zoufalá touha být zajímavá?
Plivnout do tváře té příležitosti.
Rve mi srdce, že by tvá ubohá, zoufalá paranoia
mohla zničit to, co se snažíme vybudovat.
Už ty tvé trapné žvásty nebudu poslouchat.
Franku, zlato? Budu v autě.
No...
Jacku, asi jsi manželce moc dopřával.
Děkuju.
Čekal jsem od tebe mnohem víc.
Hodně štěstí, Alice.
Jacku, pojď si promluvit.
Užila sis to dneska?
Co? Ne, neužila jsem si to dneska.
Celé jsi to nachystala, abys mě poškodila.
Ne! To bych ti nikdy neudělala.
To bych ti nikdy neudělala. Miluju tě.
Snažím se... Snažím se nás zachránit.
Snažíš se nás zachránit tím, žes tam šla.
Ano, protože jsem viděla padat letadlo. To jsem říkala.
Ale Jacku, všechno, co jsem u stolu říkala, je pravda.
Frank mi to dokonce přiznal. Přiznal to v kuchyni.
Proto jsem to udělala. Proto k tomu všemu došlo.
To by neudělal.
Jacku...
Všichni se chovají, jako bych byla blázen. Nejsem blázen.
A potřebuju, abys mi naslouchal.
Potřebuju, abys mi naslouchal.
Hele.
Hele, dívej se na mě...
Pro mě
znamenáš
víc než tohle všechno.
Víc než Victory.
Jsi víc než Frank.
Věřím ti. Věřím tobě.
Nevěřím jemu. A nedůvěřuju mu.
A nedůvěřuju tady tomu.
A už tu nechci být.
Už tu nechci být. Musíme odjet.
Musíme odjet. Můžeme jet kamkoliv.
Můžeme jet kamkoliv a vytvořit si vlastní svět
a budeme tam jen ty a já a bude nám dobře.
Nejde o to, kam pojedeme, ale že budeme spolu.
Prosím...?
Prosím.
Dobrá.
Dobrá?
Dobrá.
Dobrá?
Dobrá.
Miluju tě...
Ale musíme odjet ještě dnes. Musíme. Tady být nemůžeme.
Hele...
Miluju tě. Jedeme.
Miluju tě.
Jacku? Zabalila jsem něco k jídlu, kdybysme jeli celou noc,
ale snad jsem zabalila všechno.
Jedeme.
Zlato, jedeme. No tak.
Mrzí mě to.
Co?
Moc tě miluju, Alice.
Zlato, copak je?
Moc jsem se tomu snažil zabránit.
-Čemu? Pojeď... -Prosím, věř...
Zlato, musíme jet. Musíš jet.
Musíme jet.
-Mrzí mě to... -Ne. Ne...!
Ne, Jacku, prosím! Polepším se!
Alice, mrzí mě to...!
Nech mě, ať se polepším, prosím!
Nech mě, ať se polepším. Pusťte mě!
Nech mě, ať se polepším. Jsem... Jacku, prosím!
To bolí! Ne! Ne!
Ne! Jacku! To bolí!
To bolí!
Kurva!
Ne, prosím... Prosím, ne...
Má drahá,
s tebou napořád,
což nevidíš,
že toužím být?
Jak se o tebe budu starat?
To neříkej. Seženeš si jinou práci. To nevadí.
Mrzí mě to.
Vezmu si přesčasy. To není problém.
Hotovo. Residentko, zašijte ji.
Jehelec. Peán.
-Tak dobrou. -Dobrou.
Dobrou, doktorko.
-Dobrou noc, doktorko Warrenová. -Dobrou.
Prvořadou otázkou je...
Jdeš pozdě. Myslel jsem, že budeš do deseti doma.
Já taky. Operace se protáhla.
Umírám hlady. Nejedl jsem.
Proč ne?
Nevěděl jsem, co by sis dala, a neodepisovalas mi.
Na sál si mobil neberu, Jacku.
To by bylo prima vědět.
Teplá voda pořád neteče?
Volal jsem mu. Dneska nemohl.
Když se nemůžu vysprchovat, půjdu si lehnout.
No tak. Celý den jsem tě neviděl.
Já vím, promiň, ale jsem unavená.
-Zatančíme si. -Ne, Jacku. Přestaň.
Mám za sebou 30hodinovou směnu, zašila jsem 12 lidí
a za šest hodin musím být zpátky a jsem unavená.
Potřebuju si jít lehnout. Ano?
Prvořadou otázkou asi bude,
znáte někoho, kdo je skutečně šťastný?
Nebo spokojený?
Moderní společnost potlačila naše skutečné já
a vzdálila nás od biologického osudu.
Vidím tu verzi vás samotných, již jste pohřbili
a již všichni ostatní ignorují.
To... to je vaše pravé já.
Vím, že jste ten muž, jak říkáte.
To je lepší.
Vítej doma.
-Hele, komu už je líp. -Díky Bohu!
VÍTEJ DOMA
Nevyřvávej to na celý okolí. Jsem tady.
Stýskalo se mi. Píšu teď drby do novin.
-To si musím přečíst. -Jsou trapný.
-Vypadáš senzačně! -Děkuju. Je mi líp. Je mi dobře.
-Jsem ráda, že jsi zpátky. -Já taky.
-Ahoj, Jacku. Páni, to auto! -Líbí se ti?
Dean s tou károu bude chtít mít sex.
Kde je Dean?
Hraje golf s Billem.
Zlato, měl bys jít.
Pořád ses o mě staral, zasloužíš si nějakou zábavu.
Jo, jdi. Nech ji. Teď patří mně. Budeme zahradničit.
Cože?
Jen se dívat na kytky a pít. Nemám zahradu.
-Ahoj. -Ahoj.
Tak zatím.
Violet nevstala. Jako by byla k tý židli přilepená.
Peg měla tak rudý obličej, až jsem myslela, že jí pukne hlava.
Peg je Peterova žena. Pořád těhotná.
A jo. Ano.
Jo, dobře. Jasně. Pardon.
Od té léčby mám v hlavě trochu zamlženo.
To nic. To se ti všechno vrátí.
Jo. Dobře.
Panečku! Už jedou.
Panečku! Ahoj!
Vidělas ten nápis?
V životě jsem krásnější nápis neviděla!
Najali jste si písmomalíře?
-To my sami. -Vy? To ne.
Rychle, ukaž mi to. Pojď a ukaž mi to!
To jsem dělala já.
Ukážeš mi to? Kterou část? Ukaž...!
-To sluníčko a písmena... -Sluníčko a...
V sebeovládání je krása. V symetrii je půvab.
Pohybujeme se jednotně.
V sebeovládání je krása. V symetrii je půvab.
Pohybujeme se jednotně.
V sebeovládání je krása. V symetrii je půvab.
Pohybujeme se jednotně.
Ahoj.
-Voní to úžasně. -Děkuju.
-Jak ses dneska měl? -Už si to ani nepamatuju.
Dobře.
Jdeš trochu dřív, ale musím...
toho ještě tolik dodělat.
Musím jít a vyndat to z trouby.
Ne, spálí se to. Ne.
Nejdřív se najíme, to ti dodá síly.
Propána, to je nádhera.
Má drahá,
s tebou napořád,
což nevidíš,
že toužím být?
S tebou napořád.
A když teď
s tebou napořád,
-což nevidíš, -Což ne...
-že toužím být? -...toužím být.
-S tebou napořád. -S tebou napořád.
Projekt Victory, zájemce číslo 426.
Jméno: Jack Chambers. Věk: 29. Krevní skupina: 0 Rh-.
Psychologické hodnocení: dobré. Vybraná národnost: Brit.
Vybraná žena: Alice Warrenová. V dosavadním vztahu: ano.
Víte, že pro vstup do komunity se vyžaduje diskrétnost?
Ano.
Znáte následky indiskrétnosti?
Ano.
Víte, že jste zodpovědný za přípravu domácího zařízení?
Ano.
Souhlasíte s tělesnými a zdravotními požadavky pro vstup do Victory?
Ano.
Víte, že jste zodpovědný
za fyzickou péči o svou vybranou ženu?
Ano.
Víte, že každý den musíte opustit
simulaci přes Ústředí Victory
a vrátit se pouze na přidělený počet hodin?
Ano.
Drahá má,
stále se mi stýská.
Což nevidíš,
že toužím být
s tebou napořád?
Což nevidíš,
že toužím být
s tebou napořád?
Vítá vás Projekt Victory.
Je přítomno 72 aktivních uživatelů.
Váš opětovný vstup začal.
...záštitou rovnosti.
Můžeme padat do hloubi toho, o čem víme, že je to pravda,
že dychtíme po řádu.
Umíme se podvolit přírodní hierarchii?
Dovolte svému svědomí, aby se ponořilo do toho světa.
Do té pravdy.
Ponořte se hlouběji do toho, jaké má vše být.
Alice?
Ne!
Dobrá.
Máš další záchvat. Pořádně se nadechni.
To nic. Jen dýchej, Alice.
To je dobrý. Jen dýchej.
To je dobrý.
Cos to udělal?
Alice, prosím tě, zůstaň v klidu.
To bude dobrý. Můžu to vysvětlit.
Co se to do prdele děje?
-Dívej se na mě, jsi moje žena. Miluju tě. -Co se děje?
To ne.
Ne, to nemůžeš říkat. Nemiluješ mě.
Ne, nedělej to. Nedělej to. Alice, uvažuj!
Uvažuj o svém životě a o tom, co skutečně chceš.
Jsi psychotický.
Já život měla. Tys mě o můj život připravil.
Ne, já tvůj život zachránil.
-Tak to není. -Poslouchej.
Pořád jsi jen pracovala!
Já chtěla pracovat! Měla jsem práci ráda! Co?
Bylas utrápená. Bylas nešťastná. Svůj život jsi nenáviděla!
Byl to můj život!
Můj život! Nemůžeš mi ho brát!
Dal jsem ti tohle!
Tohle všechno jsem ti dal, Alice!
Máme štěstí, že tu jsme!
Frank tenhle svět vybudoval, abychom mohli žít život, jaký si zasloužíme!
Musím denně odjíždět a vydělávat dost peněz na to, abychom tu byli,
a strašně mě to sere. Sere mě to, Alice!
Ty můžeš zůstat tady. A jsi šťastná!
Jsi šťastná.
To je v pořádku.
Alice. Tady jsme dokonalí.
Ty se mnou nechceš být dokonalá?
Ne, tys ze mně dělal blázna.
Přišla jsem za tebou
a tys ze mně dělal blázna.
Alice, to mě mrzí.
Ale už ti nemusím dál lhát.
Alice...
-Alice, prosím tě, miluju tě. -Já vím.
Víš to. Udělal bych pro tebe cokoliv.
Jsi celý můj život.
Miluju tě. Bože.
Nejde o to, kde jsme, ale že jsme spolu.
Tos řekla ty. Tos mi řekla.
Alice.
-Alice, mrzí mě to. -Proboha.
Jsou i ostatní?
Jsou i jiní lidé jako já? Kde mají těla?
-Nevím, kde jsou. -Proboha.
Ani nevím, kdo jsou ti muži. Přísahám.
Po tom nám nic není.
Muž je zodpovědný za svou ženu, za nic víc.
Všechny ženy jsou tu uvězněné?
Proboha, a děti.
Ne, Alice, ty děti nejsou skutečné. Nejsou. O ty neměj starost.
Jen ty a já. Podívej se na mě.
O ně neměj starost. Podívej se na mě. Jen ty a já.
Ano? Jen ty a já. Zůstaň se mnou.
-Potřebuju... -Budeme šťastní.
-Potřebuju chvilku. -Budeme tu šťastní.
Ne, Jacku.
Ne, Jacku, prosím.
Přestaň. Alice!
Ne, potřebuju chvilku...
Pusť mě! Nemůžu dýchat!
-Pusť mě! -Alice, nech toho!
-Ne! -Nech toho, Alice!
Přestaň!
Alice?
Co se stalo?
Co je?
Jack Chambers je mrtvý.
Alice, poslouchej mě.
-Ne, musím ti něco říct. -Ne, musíš pryč.
-Ne. Tenhle svět není skutečný. -Alice, zabijí tě.
Frank vytvořil program.
-A vytvořil svět a je... -Já vím.
A oni tě zabijí. Zabijí tě ve skutečném světě.
Zabijí tvé skutečné tělo. Musíš pryč.
Víš? Propána.
Alice, když tu člověk umře, umře ve skutečném světě.
-Cože? -Jack už tě nevrátí.
Už tě nevrátí jako minule.
Musíš zas odejít, hned teď.
Jdi. Můžeš odjet. Vem si Jackovo auto!
-Odpověz! -Jeď k Ústředí. Užs tam byla.
-Musíš hned odjet! -Jak jako, že to víš?
Poslyš...
Vím to od začátku.
Já si to vybrala.
Mám tu své děti.
-Tvé děti nejsou opravdové. -Ne, jsou.
Pro mě opravdové jsou, Alice. Protože tu jsou živé!
Tady jsem o ně nepřišla.
Tady si je můžu nechat. Copak to nechápeš?
Ony to vědí? Co ty ženy, vědí to?
Ne.
Nevědí.
Jeď.
Musíš odjet.
Alice, čí je to krev? Jacku!
Co se děje? Kde je Jack? Deane?
Vrať se dovnitř, Alice. Zlato? Stůj.
Kde je Jack? Co to dělá?
Jacku!
Miláčku, pojď dovnitř.
Musíme jít dovnitř, prosím.
Jde o děti.
Kde je Jack?
Peg. Musíš jít dovnitř k dětem, Peg!
Peg, není jí dobře.
Tohle se prý nemůže stát!
-Sklapni! -Zaručovali tu bezpečí!
Jacku!
Je to připomínka toho, kdo jsme!
Přišli jsme zachránit svět před sebou samotným.
My jsme předvojem naděje. My jsme budoucnost.
Jsme bratrstvem geniality, jeden každý z nás.
Blíží se portál Victory.
Připravte se k výstupu za deset, devět, osm...
-Čí je to svět? -Náš!
-Čí je to svět? -Alice!
Jeď! Jeď, Alice! Jeď!
Ne, ne!
-Pusť mě! -Najdou si tě!
Prosím...! Nebuď tak posranej...!
Říkali, že se to nestane!
Kurva!
Zastavte ji, pitomci!
Zastavte ji!
Ne, ne!
Úroveň zabezpečení: rudá.
Jsme na místě v úkrytu.
Zůstaňte uvnitř a čekejte na další pokyny.
Pozor, obyvatelé Victory.
Úroveň zabezpečení: rudá.
Kde je?
Velká havárie.
Ta dvě hlavní auta s Collinsovým. Collins je mrtvý, pane.
Nepusťte ji ven!
Jestli se tam dostane, dostane se skrz. Kdo ji vrátí?
Franku?
Franku, co máme dělat? Pane?
Ty jeden hlupáku.
Teď je řada na mně.
Ne!
Dělej! Sakra!
Neopouštěj mě.
Ty a já.
Napořád.
Ty a já.
Jakmile tu realitu vezmeme na vědomí,
můžeme se odpoutat.
TO NIC, DRAHÁ
Překlad: Petr Zenkl