-Бау-вау, вау, бау, вау -Мчи, пес, мчи
-Заціни -В містах перегони круті
-Заціни -Друзяк, що не кинуть в біді
-Заціни -Авто, байки і човни
-Драйвово, класно -У місті Лапстон
Мчи, мчи, мчи, мчи, мчи, пес, мчи! Мчи, мчи, мчи, мчи, мчи, пес, мчи!
І зупинятися нема в нас причин! Ні, ні, ні
Отже мчи, мчи, мчи, мчи, мчи, пес, мчи!
МЧИ, ПЕС. МЧИ!
«Печиво та спортивний дух»
Пробач за ранній підйом, Вушику, але ти мені потрібен у команді.
Для тебе — що завгодно, Хвосте. Але стривай, що саме ми робимо?
Сем Гончак попросив кадетів розбитись на команди та завантажити печиво.
-Не знаю, навіщо. -Це так схоже на Сема.
-І де ж він сам? -Ось я!
Вітаю вас, кадети, і дякую тобі, Люковий пес.
А зараз до справи.
У вас в причепах коробки хрусткого печива Сема Гончака.
Хоч воно і смачне, сьогодні ваша задача — не з'їсти його.
Я це тобі кажу, Дагу.
Ваша задача його доставити,
і команда, яка доставить все своє печиво першою,
побачить свої обличчя на коробці поруч з моїм.
Моє обличчя ще ні на чому не було!
Одне правило. Не більше однієї коробки в одні лапи.
А тепер мчіть, пси, мчіть!
Краса та смакота.
Газуй, не гальмуй, Хвосте. Хочу, щоб наші обличчя були на коробці.
Я теж, Вушику.
Плюс, якщо ми переможемо, в Сема буде ще один привід обрати мене командиром.
Чи ні.
Сем сказав, він думає призначити мене командиром екіпажу.
Він сказав Хвості те ж саме.
Гадаю, хто сьогодні переможе, матиме пере-вау-вагу.
-Певно, так. -Тож помчали, Гавкуне!
Помчали, Спритна.
Що? Мій скутер не працює!
Це мені не подобається.
Так, мені знадобляться спеціальні інструменти для ремонту.
Треба відвести скутер в гараж. Штовхай, пес, штовхай!
О ні! Я забула, що Бабуся та Дідусь поїхали у круїз.
-У круїз? Це, певно, чудово! -Ні, Вушику.
Це означає, що гараж закритий,
і я не зможу взяти інструменти, щоб відремонтувати скутер.
О, це вже не так чудово.
Потрібно швидко доставити ці коробки з печивом.
-Ми не переможемо без мого скутера. -А може й переможемо!
Як казав мій прадід Песик,
постригти вівцю можна не лише в один спосіб.
Що спільного у вівці з усім цим?
Це означає, що є багато способів розв'язання проблеми.
То ти кажеш, нам треба знайти інший спосіб мчати, пес, мчати.
Так, і я знаю саме такий.
Краще б ти ніколи не знімав ракети з трактора.
То не моя швидкість. Дивись! Пес попереду!
Гей, пішоходе! Не хочеш коробку печива?
Думаю, він нас не чує. Треба його наздогнати.
Вмикаю верхню передачу!
Ну ж бо, тракторе! Швидше!
Ось, тримайте, пане. Насолоджуйтесь печивом та музикою.
Зефірка встигла першою.
-Що сталося з твоїм скутером? -Довга історія.
Радо послухаю, коли переможу.
Вушику, друже, я обожнюю твій трактор, але нам потрібно щось швидше.
-Всі на міський автобус! -Це повинно бути швидше та приємніше.
І можна роздати цілу купу печива в автобусі.
Застрибуймо!
-Прошу. Ось вам коробка печива. -Дякую. Обожнюю печиво.
Сідайте. Ми вирушаємо.
От ми і їдемо. Нарешті, ми знайшли спосіб мчати, пес...
Е, чому ми зупинилися?
Перша зупинка – ріг Шавко-шосе,
названого на честь славетної Джеральдіни Шавки IV.
О ні! Здається, це екскурсіонний автобус Лапстона.
Той, що зупиняється на кожному перехресті міста.
Вона була дочкою Джеральдіни Шавки III,
яка, за збігом, була дочкою Джеральдіни Шавки II.
-Маловідомий факт, не відомий людям. -В нас немає на це часу, Хвосте.
В мене є ідея.
Як ти і сказав, потрясти вівцю можна не в один спосіб.
-Постригти. Не можна трясти вівцю. -Зрозуміло.
Пане, що, як я скажу, що можна зробити цей тур швидшим,
більш пізнавальним та водночас цікавішим?
-Що саме ти пропонуєш? -Можна взяти ваш мікрофон?
Зліва ви бачите гараж Лапомотив, його збудували мої дід з бабусею.
Гей, пси, пригощайтеся печивом!
-Лапстонський парк справа. -Гей, пси, візьміть коробку печива!
-Ще собаки! -Ось вам коробка печива.
Так! Ми віддали печиво купі собак!
І поглянь, ми в центрі міста, і тут ще більше собак.
Дякую. Хто ж знав, що екскурсія може бути ще кращою?
-Рада була допомогти. Аж спітніла. -Вентилятор? В мене їх багато.
О, дякую.
Тут, в центрі міста, ми запросто впораємося.
Поглянь, скільки собак, яким можна роздати печиво.
Мере Нюхлінг, вам подобається печиво Сема Гончака?
Я його обожнюю, тому так зраділа, коли взяла коробку у Зефірки.
Вибач, Хвосте.
Тут у всіх вже є печиво, а я вже роздала половину.
Простіше, ніж забрати в маляти цукерку. Чи, краще сказати, печиво.
В нас досі більше печива, ніж у Зефірки. Треба знайти швидший транспорт.
Здається, я знайшла, хто нас підвезе.
Привіт, Тату. Ти не покатаєш нас трохи, щоб роздати печиво?
Я б із задоволенням, та не можу.
-Я йду до Секретного клубу дзвіночків. -А що це?
Клуб, де пси збираються та розмовляють про дверні дзвіночки.
Секретно. Я забагато вибовкав.
Купа псів в одному місці? Ми могли б роздати їм печиво!
О, вони люблять печиво. Майже так, як дзвіночки. Застрибуйте.
Дивно. Немає дзвіночка у Секретному клубі дзвіночків.
О, тут точно є дзвіночок. Але це секретний дзвіночок.
Ого!
Хто бажає увійти у Секретний клуб дзвіночків?
Привіт, Ніккі. Хвостя та Вушик хочуть роздати печиво членам клубу.
-Проведеш випробування? -Випробування?
Сюди можна тільки членам клубу. Треба пройти випробування.
Ви впораєтесь.
Спочатку дайте обітницю дзвіночків.
Повторюйте за Татом.
-Я дзвонитиму і ніколи не стукатиму. -Я дзвонитиму і ніколи не стукатиму.
Ого, ви дуже здібні.
Що? Двері за дверима?
-Це і є Секретний клуб дзвіночків. -Далі, загадка.
-Стук-стук. -Хто та... стривайте.
Ми домовилися дзвонити, а не стукати. Це каверзне питання.
Так, оце моя дівчинка.
І останнє випробування.
Ти прийшла до Бабусі і принесла продукти.
Тримай оце. І оце.
А тепер подзвони у дзвіночок.
Що робити, Хвосте?
У нас немає вільних лап, щоб подзвонити у дзвінок.
Хоча...
Вас прийнято у члени Секретного клуба дзвіночків.
Мої вітання!
-Чудово! -Я так пишаюся.
Тож роздамо трохи печива цим псам.
Як мило з їх боку нам подарувати кошик з дзвіночками.
І Зефірка нізащо б не додумалася доставити печиво до Секретного клубу.
Впевнена, ми наздоганяємо.
Тато все ще дзвіночить, тож потрібен новий засіб пересування.
Поглянь, ролики.
Навіщо комусь викидати повністю справні ролики?
Немає часу на глибокі запитання, Вушику. Котися, пес, котися.
-В нас відпадають задні колеса. -Все ще повністю справні ролики.
Безкоштовне печиво!
-Я втрачаю решту колес. -Сумніви маєш — на спину стрибаєш.
Тепер зрозуміло, чому ролики були на смітнику.
О, це було чудово. Ось, тримай кульку.
Ніколи не відмовлюся від кульки. Дякую. Тримай коробку печива.
Гей, пси. Здаєтесь?
Ні, змагання триває. В нас лишилося чотири коробки.
В мене лишилася тільки одна. І я точно знаю, кому вона дістанеться.
На тому дирижаблі чотири пси.
Я чекатиму на них на зупинці дирижабля.
Що ж робити, Хвосте? Ми нізащо не дістанемося туди швидше за Зефірку.
В мене є ідея.
Що, як є інший спосіб постригти вівцю?
Ура! Ти сказала правильно!
Ми не будемо на станції швидше за Зефірку.
Але, може, коробки будуть на дирижаблі швидше за Зефірку.
Лети, печиво! Лети!
Ти маєш рацію, Адаме. Піклбол — чудова гра.
О, летюче печиво.
-Ура! -Ми роздали все печиво!
Вушику, Хвосте. Готуйте обличчя для фото на коробці.
Ви — переможці.
Хвостя і Вушик — нові обличчя печива Сема Гончака.
Молодці, Хвосте та Вушику!
Вітаю, Хвосте. Для мене було честю змагатися з тобою.
-Дякую, Зефірко. Для мене теж. -Хвосте, Зефірко.
Ваш спортивний дух мене вражає дедалі більше.
У вас є потенціал, щоб стати фантастичними командирами екіпажу.
Я споглядатиму за вами двома.
О, я так пишаюся.
«Ефект метелика»
Все таке апетитне і так пахне!
Ти радієш своїй першій вечірці у день народження, Дзяво?
-Можна Дзяві відкрити перший подарунок? -Авжеж.
Це традиція родини Гавкунів — відкривати один подарунок до вечірки.
Це іграшкова чарівна паличка. Бо ти так любиш магію.
До речі, про магію, в мене для тебе великий сюрприз.
Гавкенфілд Фантастичний виступить сьогодні на вечірці.
Це все Хвостя придумала.
І вже майже час виступу. Краще піду перевірю сцену.
А Тато нехай припинить їсти глазур з торта.
Дуже смачно.
-Тут все дуже класно, Вушику. -Дякую. Ми готові до магії.
-Сюди. -Ти це чув?
-Хто тут? -Це я. Гавкенфілд Фантастичний.
-Гм... Це ж просто краватка-метелик. -Може, нам наснилося?
Запевняю вас, це не сон. Це сталося сьогодні вранці.
Я у крамничці вивчав новий фокус зі зникненням краватки-метелика.
-Але замість нього зник я. -О ні!
Тож, на жаль, я вимушений скасувати виступ сьогодні.
Ти не можеш скасувати! Я вже сказала Дзяві, що ти будеш.
Пробач, але вся магія в лапах.
Але ж, як бачите, зараз в мене лап немає.
-Хіба не можна якось це виправити? -Так, але це майже неможливо.
Потрібні двоє відважних помічників.
Один швидкий, а інший досвідчений у магії.
-От якби я знав таких псів. -Ми і є ці два пси, Вушику.
Я швидка, а ти знаєшся на магії.
Що ж, це було давно, але пару трюків зі школи магії я пам'ятаю.
То не барімось, часу обмаль!
Треба принести магічний плащ від Швачки Сабріни.
Її крамничка знаходиться в магічній частині Живого лабіринту.
Справді? Де у Живому лабіринті?
Точно не знаю. Я погано орієнтуюся.
Зазвичай просто - пуф! - і я на місці.
Не хвилюйся. Ми її знайдемо. Ходім, Вушику.
Я чекатиму на вас тут. Покваптеся!
Ніде її не бачу!
Вона повинна бути тут.
-Ні. -Ще один тупик?
Ми об'їхали весь лабіринт. Шваччиної крамнички тут просто немає.
-Гадаєш, це може бути вона? -В тебе зірке око, Вушику.
Швачко Сабріно! Привіт! Нам потрібна твоя допомога!
Краще покваптеся. Скоро крамничка зачиняється.
-Стривай. Ти ж не... -Тримайся, Вушику.
Я знала, що ми встигнемо.
Привіт, Сабріно. Нас прислав Гавкенфілд Фантастичний.
-Він перетворився на краватку-метелик. -Хоча б не на ґудзик.
Ґудзики жахливі.
Ага. Потрібен плащ, що повернути його.
Але плащі лише для магів.
Щоб довести, що знаєтесь на магії, скажіть, де опиниться плащ.
Коробки! Пересунутус!
Добре, Вушику, магію ти знаєш.
В якій коробці плащ?
Я дещо пам'ятаю з уроків магії.
Плащ не у коробці. Він у Сабріни за вухом.
-Вушику, це було чудово! -Плащ твій.
І я все на сьогодні. Бувайте.
Гадаю, ми вийдемо самі.
Гості вже тут. Треба поквапитися.
-Де Гавкенфілд? -Ш-ш! Я тут!
-Чому ти ховаєшся у кущах? -Прибувають гості.
-Не хочу, щоб мене бачили таким. -Ось твій магічний плащ.
Чудово! Тепер я можу з'явитися.
-Чудово. -Одразу, як добудете магічний капелюх.
Що?
Згідно з підручником магії, це капелюх з крамнички магічних капелюхів
на магічній горі.
Може, ти знаєш, де ця гора?
В гірській місцевості? З усіма цими, знаєш, горами.
Ми розберемося.
Дирижабль!
Птахи!
Гори!
-Але яка з них магічна? -Здається, я знайшов.
В тебе добре виходить.
-Нам точно треба бути догори дригом? -Ні, це просто весело.
Привіт. Як вам мій магічний капелюх?
Леді Лідіє? Це ви?
Ой, ні-ні-ні. Я — леді Лауденпуф.
Леді Лідія — моя сестра. Ми зовсім різні.
Лідія питає: «Як вам мій капелюх?»
А я питаю: «Як вам мій магічний капелюх?»
Це по-різному.
Леді Лауденпуф, нам потрібен циліндр для Гавкенфілда Фантастичного.
А, тоді це те, що ви шукали. Але він лише для магів.
-Мій друг Вушик — маг. -То доведіть.
У вас є три спроби, щоб витягти з капелюха бутерброд з ковбасою.
Хвосте, не впевнений, що знаю магічні слова для цього фокусу.
Ти мусиш спробувати. Дзява чекає.
Абра-бутер-кадабра! Певно, щось не те сказав.
-Е, фокус-бутер-покус. -Лишилася одна спроба.
-Однієї тобі вистачить, Вушику. -Дай подумати.
Я впораюся. Чари-мари-бутерброд!
Капелюх ваш.
Дякую.
О. Ням-ням. Він додав гірчицю. Смакота.
Тато ріже торт. Ти знаєш, що це означає.
-Всі скуштують смачного торта? -Так.
Але далі буде вистава! Поквапся!
-В тебе є магічний циліндр! -Тож тепер можна з'явитися.
-Є ще щось, правда? -Вибач, так.
В підручнику магії пишуть про паличку від Малюка Різьбяра у лісі.
У лісі? Але ж вистава от-от почнеться!
Може, ти міг би виступити у вигляді метелика?
Неможливо. Як я сказав, магія у лапах.
Так, тож тобі потрібні лапи. Ми добудемо паличку.
Ти знаєш, де саме у лісі цей різьбяр?
Насправді, так.
Але мушу попередити, що цей Малюк Різьбяр — маленький... буркотун.
Гей! Нащо ви порушили мою тишу та спокій?
-Гадаєш, це той буркотун? -Цілком, ага.
Привіт. Е... Нам потрібна чарівна паличка,
щоб Гавкенфілд міг перетворитися з краватки на себе.
Ці палички лише для магів.
Доведіть, що ви варті, нехай я... дайте подумати.
Спливу у повітря.
Е, Хвосте... Це дуже важкий фокус. Не знаю, чи я зможу.
-Ну ж бо, друже. Заради Дзяви. -Добре. Спробую.
Спливай.
Ой, пробачте. Я все виправлю. Спливай.
Е, стривайте. Я лише... спливай.
Досить! Ти не заслуговуєш на паличку.
-О ні. Мені шкода, Хвосте. -Стривайте!
Пане Різьбяру, Вушик чудовий маг,
і він це зараз покаже, якщо дасте йому ще один шанс.
-Справді? -Так.
Поглянь, скільки фокусів ти зробив одним рухом лапи.
Лапи? Ось воно.
Гавкенфілд завжди каже, все в лапах. Треба лише ворушити лапою.
Спливай.
-В мене вийшло. -В тебе вийшло.
Оце було весело. Паличка ваша.
А тепер йдіть.
Паличка у нас!
-Час обернути тебе назад. -А ось і Хвостя.
Хвосте! Ми всі готові до магічного шоу Гавкенфілда.
-Секундочку. -Що нам робити?
Маг ніколи не повинен змушувати публіку чекати.
-Треба буде показати фокус на сцені. -Що, як він не спрацює?
Що ж, як завжди кажуть, великий маг є або успішним магом,
або невдахою-метеликом.
Так завжди кажуть? Звучить, наче вигадано для цього моменту.
Всім привіт. Вас вітає шоу магії на вечірці Дзяви.
Першим фокусом Гавкенфілда буде поява з цього летучого метелика!
-О! -У.
Що нам робити?
Хвосте, тримай капелюх над плащем, а ти, Вушику, бери паличку
та вголос читай заклинання з книги.
«Славний магу, не барися. Із метелика з'явися!»
Ого!
Ще трохи аплодисментів героям дня народження! Хвості та Вушику!
Думаю, Дзяві подобається шоу.
А зараз я вийму кролика зі свого капелюха.
Я ще звикаю до нової палички.
ЗА МОТИВАМИ КНИГИ П.Д. ІСТМЕНА ВИДАВНИЦТВА RANDOM HOUSE
Бау-ва-вау
Субтитри переклала: Мацелевич Дар'я