- Bow wow wow, bow wow - Utíkej, pejsku!
- Máš rád... - Rychlou jízdu ve městě psů?
- Máš rád... - Rychlé přátele, co vždy pomohou?
- Máš rád... - Auta, lodě, vzducholodě a kola,
- co jezdí suprově? - Vítejte v Packově!
Utíkej, pejsku! Utíkej, pejsku!
Vážně chceš zastavit? Ne, ne, ne!
Tak utíkej, pejsku! Utíkej, pejsku!
UTÍKEJ, PEJSKU!
Sušenek na rozdávání.
Promiň, že jsem tě vzbudila tak brzy, ale potřebuju tě v týmu.
Pro tebe cokoliv, Známko. Ale co přesně budeme dělat?
Sam Fofr požádal závodní kadety, aby v týmech naložili bedny se sušenkami.
- Nevím proč. - To je celý Sam.
- Kde vůbec je? - Tady jsem!
Zdravím vás, závodní kadeti, a díky pejskovi z kanálu.
Teď do práce.
V přívěsech máte bedny se sušenkami Sama Fofra.
Jsou vynikající, ale vaším úkolem není sníst je.
Mluvím k tobě, Dougu.
Vaším úkolem je rozdat je
a tým, který všechny rozdá jako první,
bude mít příště portrét na krabici vedle mého.
Já nikdy neměl portrét na ničem!
Má to jednu podmínku. Jeden pes může dostat jen jednu krabici.
Teď utíkejte, pejsci!
Atraktivní a lahodné.
Šlápni na to, Známko. Chci mít na bedně náš portrét.
Já taky, Mrně.
A když vyhrajeme, tím spíš si mě Sam vybere jako šéfa týmu.
Nebo ne.
Sam zvažuje, že si za šéfa vybere mě.
Známce řekl totéž.
Kdo dnes vyhraje, bude k tomu blíž.
- Asi jo. - Tak jedem, Štěková!
Do práce, Meluzíno.
Co to? Rozbil se mi skútr!
To nevypadá dobře.
Bez speciálního nářadí to neopravím.
Odvezeme ho do servisu. Tlač, pejsku!
Ale ne! Zapomněl jsem že babička s dědou jeli na projížďku lodí.
- Projížďku? To zní skvěle! - Ne, Mrně.
Autodílna je tím pádem zavřená
a já se nedostanu k nářadí na opravu skútru.
To už tak skvěle nezní.
Musíme krabice rychle odvést.
- Ale bez skútru nemáme šanci vyhrát. - Možná jo!
Jak říkal můj praděda Ratlík,
ke stříhání ovcí se dá přistoupit různě.
Jak s tím souvisí ovce?
Říká tím, že každý problém má víc řešení.
Chceš tím říct, že musíme najít jiný způsob, jak doběhnout do cíle.
Jo, a vím, jak na to.
Škoda, že jsi z traktoru odmontoval rakety.
Nevyhovovaly mi. Pozor! Pes před námi!
Haló! Nechceš krabici sušenek?
Asi nás neslyší. Musíme ho dohnat.
Přeřazuju na vyšší rychlost!
Jeď, traktore! Přidej!
Prosím, pane. Přeji dobrou chuť a hezký poslech.
Meluzína nás předstihla.
- Kde máš skútr? - To je na dlouho.
Až vyhraju, ráda si to poslechnu.
Mrně, kamaráde, máš super traktor, ale musíme jet rychleji.
- Nastupujte do autobusu! - To bude rychlejší a příjemnější.
A v autobuse můžeme spoustu sušenek rozdat.
Nastupovat!
- Prosím. Nabídněte si sušenky. - Díky. Sušenky miluju.
Posaďte se. Vyjíždíme.
Konečně to pořádně jede. Našli jsme skvělý způsob, jak doběhnout...
Proč zastavujeme?
První zastávka je roh Vrčící ulice,
pojmenované po velké Geraldině Vrčící IV.
Ale ne! Tohle je asi vyhlídková jízda po Packově.
Autobus staví na všech rozích ve městě.
Byla dcerou Geraldiny Vrčící III.,
která byla současně dcerou Geraldiny Vrčící II.
- Je to málo známý fakt. - Na to nemáme čas, Známko.
Mám nápad.
Sám víš, že ovce se dá stříkat různými způsoby.
- Stříhat. Ovce se nestříkají. - Rozumím.
Pane, mám nápad, jak okružní jízdu udělat rychlejší,
přínosnější a současně zábavnější.
- Co navrhuješ? - Můžu si půjčit mikrofon?
Nalevo vidíte packovskou autodílnu. Postavili ji mí prarodiče.
Tady máte sušenky!
- Napravo je packovský park. - Pejsci, dejte si sušenky!
- Další psi! - Nabídněte si.
Jo! Krabice sušenek jsme rozdali spoustě pejsků!
A už jsme v centru města, kde je ještě víc psů.
Díky. To mě nenapadlo, že se prohlídka dá udělat i jinak.
- Rádo se stalo. Až jsem se zapotila. - Tady je větrák, mám jich víc.
Díky.
Už jsme v centru, odteď to bude hračka.
Je tu tolik psů, kterým můžeme sušenky dát.
Starostko Čmuchalová, máte ráda Fofrovy sušenky?
Zbožňuju je a Meluzína mi udělala velkou radost, že mi je nabídla.
Je mi líto, Známko.
Všichni tady sušenky dostali a už jsem v půlce.
Tuhle soutěž vyhraju dřív, než řekneš „dort“. Nebo spíš „sušenka“.
Pořád nám zbývá víc sušenek než Meluzíně. Musíme přidat.
Sehnala jsem nový odvoz.
Dědo, pomůžeš nám rozvést sušenky?
To bych rád, ale nemůžu.
- Jedu do Tajného klubu zvonků. - Co to je?
Klub, kam si psi chodí povídat o domovních zvoncích.
Je tajný. Prozradil jsem toho moc.
Víc psů na jednom místě? Můžeme jim rozdat pár sušenek!
Sušenky mají rádi. Skoro tak jako domovní zvonky. Nasedněte.
Zvláštní, Tajný zvonkový klub nemá zvonek.
Ale má. Ale je tajný.
Páni!
Kdo si přeje vstoupit do Tajného zvonkového klubu?
Ahoj, Nikki. Známka a Mrně by rádi členům klubu rozdali sušenky.
- Chceš je otestovat? - Otestovat?
Dovnitř smí jen členové. Musíte splnit zkoušku.
To zvládnete.
Nejprve odrecitujte zvonkový slib.
Opakujte po dědovi.
- Budu zvonit a neklapat. - Budu zvonit a neklepat.
Máte přirozený talent.
Cože? Dveře za dveřmi?
- Je to koneckonců Tajný zvonkový klub. - A teď hádanka.
- Ťuk, ťuk. - Kdo... počkat.
Řekli jsme, že budeme zvonit a neklepat. To je chyták!
Šikovná holka.
A poslední zkouška.
Jdete navštívit babičku a nesete nákup.
Vezmi to. A tohle.
A teď zazvoňte.
Co teď, Známko?
Nemáme volnou tlapku.
Ledaže...
Tímto vás prohlašuji členy Tajného zvonkového klubu.
Blahopřeji!
- Super! - Jsem tak pyšný.
Pojďme rozdat ty sušenky.
Je to od nich milé, že nám dali zvonkový dárkový koš.
A dopravit sušenky do tajného klubu Meluzínu určitě nenapadlo.
Určitě už ji doháníme.
Děda je pořád v klubu, musíme si najít jiný odvoz.
Podívej, brusle.
Proč by někdo vyhazoval fungující brusle?
Na velké otázky není čas, Mrně. Brusli, pejsku!
- Odpadávají zadní kolečka. - I tak to jsou dobré brusle.
Krabice sušenek zdarma.
- Za chvíli upadne i zbytek koleček. - Když nevíš, jak dál, skoč mi na záda.
Tím se vysvětluje, proč je někdo vyhodil.
To byla paráda. Vezměte si balónek.
Balónek nikdy neodmítnu. Díky. Vezměte si krabici sušenek.
Tak co? Vzdáváte to?
Ne, pořád soutěžíme. Zbývají nám jen čtyři krabice.
Mně zbývá jedna. A vím přesně, kdo ji dostane.
Ve vzducholodi jsou čtyři psi.
Budu na ně čekat na stanici.
Co teď, Známko? Na stanici to nestihneme dřív než Meluzína.
Mám nápad.
Nedají se ovce ostříhat ještě jinak?
Jo! Máš pravdu!
Na stanici se dřív než Meluzína nedostaneme.
Ale ty krabice by mohly.
Leťte, sušenky! Leťte!
Máš pravdu, Adame. Plácaná je skvělá hra.
Létající sušenky.
- Jé! - Rozdali jsme všechny!
Známko, Mrně. Připravte se na portrétování.
Vyhráli jste.
Známka a Mrně jsou novými tvářemi Fofrových sušenek.
Paráda, Známko a Mrně!
Gratuluju, Známko. Bylo mi ctí s tebou soutěžit.
- Díky, Meluzíno. Nápodobně. - Známko, Meluzíno.
Vaše sportovní chování je obdivuhodné.
Byli by z vás skvělí šéfové týmu.
Budu vás sledovat.
Jsem tak pyšný.
Víc než motýlek.
Všechno vypadá a voní úžasně.
Těšíš se na první narozeninovou párty, Yipe?
- Může si Yip otevřít první dárek? - Jasně.
Rodinnou tradicí u Štěků je, že se jeden dárek otevře před oslavou.
Je to kouzelná hůlka. Protože máš moc rád kouzlení.
A to mi připomíná, že mám překvapení.
Na tvé oslavě vystoupí kouzelník Kokrfield.
Vymyslela to Známka.
Představení začne brzy, radši půjdu zkontrolovat pódium.
A děda ať přestane jíst polevu z dortu.
Je moc dobrá.
- Tady to vypadá dobře, Mrně. - Díky. Jsme připraveni na kouzla.
- Tady. - Slyšelas to?
- Kdo je tam? - Já, kouzelník Kokrfield.
- Ale... To je jen motýlek. - Nezdá se nám to?
Rozhodně se vám nic nezdá. Stalo se to ráno.
Zkoušel jsem v dílně nové kouzlo na zmizení motýlka.
- Ale místo toho jsem zmizel já. - Ale ne!
Bohužel musím tedy dnešní vystoupení zrušit.
To ne nejde! Už jsem o něm řekla Yipovi.
Kouzlení musíte mít v tlapce.
A jak vidíte, já teď žádné tlapky nemám.
- Nedá se to nějak spravit? - Ano, ale je to skoro nemožné.
Potřebuji dva odvážné dobrodruhy.
Jednoho rychlého a druhého zručného v kouzlení.
- Škoda, že takové dva psy neznám. - Vždyť to jsme my, Mrně.
Já jsem rychlá a tobě jde kouzlení.
Už je to dlouho, ale pár triků si z magického kroužku pamatuju.
Tak neztrácejme čas!
Doneste mi kouzelný hábit od švadleny Sabriny.
Má obchod v kouzelné části bludiště.
Vážně? A bludiště je kde?
Nevím jistě. Neumím vysvětlovat cestu.
Kam chci, tam se prostě přemístím.
Žádný strach, najdeme to. Pojď, Mrně.
Počkám na vás. Pospěšte si!
Nemůžu to nikde najít!
Tohle musí být ono.
- Ne. - Další slepá ulička?
Prošli jsme bludiště celé. Švadlenčin obchod tu nikde není.
- Není to ono? - Dobrý postřeh, Mrně.
Švadlenko Sabrino! Dobrý den! Potřebujeme pomoc!
Ale rychle, brzy zavírám.
- Počkat, nechceš snad... - Drž se, Mrně.
Já věděl, že to zvládneme.
Ahoj, Sabrino. Posílá nás kouzelník Kokrfield.
- Proměnil se v motýlka. - Alespoň že ne v knoflík.
Knoflíky jsou hrozné.
Aby se mohl proměnit zpátky, potřebujeme hábit.
Ale hábity prodávám jen kouzelníkům.
Dokažte, že rozumíte kouzlům, a řekněte mi, kde hábit skončí.
Krabice! Propletámus!
Dobrá, Mrně, ty znáš kouzla.
Ve které krabici je?
Pamatuji si něco málo z kouzelnických hodin.
Hábit není v krabici, ale Sabrina ho má za uchem.
- Mrně, to byla senzace! - hábit je váš.
A já mám pro dnešek hotovo. Mějte se.
Vyprovodíme se asi sami.
Hosti jsou tu. Musíme si pospíšit.
- Kde je Kokrfield? - Psst! Tady!
- Proč se schováváš v křoví? - Chodí sem hosti.
- Nechci, aby mě viděli takhle. - Tady máš kouzelnický hábit.
Báječné! Teď se můžu přikouzlit zpátky.
- Prima. - Až přinesete kouzelnický klobouk.
Cože?
Stojí tu, že potřebuji kouzelnický klobouk z obchodu
na kouzelné hoře.
Nevíš náhodou, kde ta hora je?
V hornaté oblasti? Někde, kde je hodně hor.
To zjistíme.
Vzducholoď!
Ptáci!
Hory!
- Ale která je ta kouzelná? - Asi ji vidím.
Vážně ti to jde.
- Musíme být vzhůru nohama? - Ne, to byla jen legrace.
Ahoj. Líbí se vám můj kouzelnický klobouk?
Paní Lydie? To jste vy?
To ne. Já jsem paní Liliána.
Paní Lydia je moje sestra. Jsme úplně jiné.
Lydia se ptá: „Líbí se vám můj klobouk?“
Ale já se ptám: „Líbí se vám můj kouzelnický klobouk?“
To je rozdíl.
Paní Liliáno, potřebujeme kouzelnický klobouk pro kouzelníka Kokrfielda.
Tak to potřebujete tenhle. Ale je jen pro kouzelníky.
- Můj kámoš Mrně je kouzelník. - Tak to dokaž.
Zkus na tři pokusy z klobouku vytáhnout salámový sendvič.
Známko, nevím, jestli pro ten trik znám správné zaklínadlo.
Musíš to zkusit. Yip na nás spoléhá.
Abrakadasalám! Asi to bylo špatné zaklínadlo.
- Hokus salám pokus. - Poslední pokus.
- Jeden ti úplně stačí, Mrně. - Zamyslím se.
To zvládnu. Alaka-sendvič!
Klobouk je váš.
Díky.
Mmm. Přidal hořčici. Vynikající.
Děda krájí dort. Víš, co to znamená.
- Každý dostane kousek úžasného dortu? - Ano.
Ale taky to, že pak už začne vystoupení! Honem!
- Sehnali jste klobouk! - Teď se můžeš přikouzlit zpátky.
- Potřebuješ ještě něco, viď? - Je mi líto, ale ano.
V knize se píše, že potřebuju hůlku od mrzouta v lese.
V lese? Ale vystoupení má začít teď!
Nemůžeš vystoupit jako motýlek?
To nejde. Jak říkám, kouzla musíte mít v tlapce.
Takže potřebujeme tvoje tlapky. Seženeme ti hůlku.
Víš, kde v lese může být ten mrzout?
Náhodou ano.
Ale varuju vás. Pan Mrzout je trochu... mrzutý.
Co to? Proč rušíte můj klid?
- Myslíš, že to je ten bručoun? - Skoro jistě.
Dobrý den. Sháníme kouzelnou hůlku,
aby se Kokrfield mohl proměnit z motýlka na kouzelníka.
Tyhle hůlky jsou jen pro kouzelníky.
Dokažte, že si ji zasloužíte, a zkuste... moment...
mě vynést do vzduchu.
Známko... To je opravdu pokročilý trik. Nevím, jestli to zvládnu.
- No tak, kámo. Udělej to pro Yipa. - Dobře. Jdu na to.
Vznes se.
Pardon, hned to napravím. Vznes se.
Počkat. Prostě... vznes se.
Dost! Moji hůlku si nezasloužíte.
- Ale ne. Promiň, Známko. - Počkat!
Pane Mrzoute, Mrně je skvělý kouzelník,
a jestli mu dáte ještě jednu šanci, předvede vám to.
- Opravdu jsem? - Jsi.
Podívej, kolik triků jsi předvedl jen mávnutím tlapky.
Tlapky? To je ono.
Kokrfield tvrdí, že to musíš mít v tlapce. Stačí, když pohnu tlapkou.
Vznes se.
- Dokázal jsem to. - Dokázal.
To byla zábava. Hůlka je vaše.
Teď zmizte.
Máme hůlku!
- Teď se proměň zpátky. - Tam je Známka.
Známko! Už všichni čekáme na Kokrfieldovo vystoupení.
- Moment. - Co uděláme?
Kouzelník nesmí nechat své diváky čekat.
- Musíme to udělat na pódiu. - Co když to nepůjde?
Jak se říká, z kouzelníka je buď úspěšný kouzelník,
nebo neúspěšný motýlek.
To se opravdu říká? Že se to trefilo zrovna do téhle situace.
Dobrý večer. Vítejte na Yipově velké narozeninové kouzelnické show.
Jako první trik předvedeme, jak se motýlek promění v Kokrfielda!
- Och! - Ou.
Co budeme dělat?
Známko, podrž klobouk na hábitem, a Mrně, použij hůlku
a přečti zaklínadlo z knihy.
„Velký kouzelníku, děj se co děj, už nebudeš motýlek, ale čaroděj.“
Páni!
Zatleskejte i narozeninovým hrdinům, Známce a Mrněti!
Yipovi se asi představení líbí.
A teď z klobouku vytáhnu králíka.
Teprve si zvykám na novou hůlku.
PODLE KNIHY P.D. EASTMANA VYDAVATEL: RANDOM HOUSE
Bow wow wow
gPřeklad titulků: Iva Krombholzová