‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Logoul.
‎În 2003, un bărbat voinic, ‎destul de obscur,
‎dansa vesel pe o masă…
‎dintr-un ospiciu abandonat.
‎Nu cred că am intrat ‎într-un loc mai înfricoșător.
‎E nebun de legat.
‎- Nebunie sau nu… ‎- A fost o nebunie!
‎…‎de 20 de ani, ‎acest film nemuritor și îndrăgit
‎a umplut lumea de veselie…
‎Cu colinde zgomotoase.
‎- Cu o echipă de… ‎- Neica nimeni.
‎și personalități.
‎Jimmy de Vis. ‎Da, chiar mi s-a părut de vis.
‎Dar această comedie de Crăciun ‎n-a apărut de nicăieri.
‎- Vreau animație stop-cadru. ‎- Și-a găsit inspirația…
‎Ca Rankin/Bass.
‎Ești gata, Moșule?
‎…urmată rapid de probleme legale.
‎- Ce? ‎- Ce?
‎Filmul ne-a adus succes sau ne-a îngropat?
‎Amuzant, fără îndoială…
‎Ești nasol.
‎…dar filmul…
‎Studioul nu l-a agreat.
‎…a fost mereu contestat.
‎Ești nebun de legat
‎dacă ai impresia ‎că Will Ferrell ar putea fi vedeta…
‎- Nu! ‎- …vreunui film.
‎Întruchipându-l pe Buddy,
‎turnarea acestui film clasic de Crăciun ‎prezintă povestea unui început modest…
‎Bun. Acum ce fac?
‎…care, prin perseverență, a ajuns…
‎unul dintre cele mai surprinzătoare filme ‎clasice de Crăciun.
‎Stați prin preajmă. Își dă pantalonii jos.
‎De ce ar fi altfel?
‎ELFUL
‎Urmăriți ‎The Holiday Movies That Made Us.
‎E timpul să începem pregătirile ‎pentru Crăciunul viitor!
‎Elful,‎ povestea impresionantă
‎a unui bărbat înalt, bizar, ‎care se crede elf.
‎- E ridicol! ‎- Chiar așa!
‎E în căutarea…
‎- Tată! ‎- Cu accese de furie.
‎- Vrei bani? ‎- Îi apasă pe toți…
‎- Alo! ‎- Ieși!
‎Mai zi-mi așa o dată!
‎…trage pe cineva de barbă…
‎- …în timp ce se îndrăgostește… ‎- Sunt îndrăgostit și nu-mi pasă de lume!
‎…și înmoaie inima de piatră ‎a tatălui său mânios,
‎salvând Crăciunul în final.
‎Cât despre începutul poveștii…
‎nu e chiar aproape de Polul Nord.
‎De fapt, începe în Philadelphia anilor '70
‎cu un puști evreu
‎cu o viziune neconvențională ‎despre Crăciun.
‎Hanuka era fantastică,
‎dar Crăciunul are ceva special.
‎Multe sunt speciale de Crăciun.
‎Cobori scările. Găsești cadourile.
‎- Nu uita că e… ‎- Frig afară. Cald în casă.
‎- Mai mult decât orice, David adora… ‎- Filmele de Crăciun.
‎- David le urmărea… ‎- Zi și noapte.
‎Până în 1993, când a plecat ‎din Philadelphia și a călătorit…
‎Dincolo de marea învolburată a jeleurilor.
‎…spre Hollywood, căutând o carieră ‎de scenarist pentru un film de Crăciun.
‎- În schimb, a lucrat… ‎- La o fabrică de lenjerie. Da.
‎E o viață minunată.
‎Dacă voiai să afli despre bretele, ‎eram omul potrivit.
‎Dar visul unui tânăr nu era suficient ‎pentru David.
‎LA m-a șocat.
‎De Crăciun era prea cald și ciudat
‎și, ca să mă simt ca acasă,
‎închiriam filme de Crăciun.
‎Dar‎,‎ când a redescoperit ‎un preferat al copilăriei sale,
‎lui David i s-a aprins un beculeț.
‎Îl vom numi…
‎Rudolf.
‎- Ca și David în LA… ‎- Rudolf e un inadaptat.
‎Nu se integrează. ‎Pleacă să descopere unde îi locul.
‎Sunt gata!
‎Înțelegând necazul ‎acestui sărman ren slut,
‎David a avut o idee…
‎- Am o idee. ‎- …care avea să schimbe Crăciunul.
‎L-am transformat pe Rudolf ‎într-un elf uriaș.
‎- Iar acea idee a fost numită… ‎- Elful.
‎Am înțeles.
‎Cu inima tresăltând ‎de inocența sărbătorilor
‎evocată de Rankin/Bass,
‎David a născocit o poveste de Crăciun
‎despre un elf numit Buddy din New York.
‎Nu-mi găsesc locul nicăieri.
‎Elful‎ e amuzant.
‎E un început bun.
‎Caraghios, absurd.
‎Totuși…
‎O caracteristică a filmelor de Crăciun ‎este o inimă mare.
‎Pentru ‎Elful…
‎Călătoria emoțională s-a învârtit ‎în jurul poveștii despre tată și fiu…
‎Pentru David a fost foarte personală.
‎Tata a murit când eram mic,
‎așa că motorul emoțional al filmului ‎este căutarea tatălui.
‎Spunând povestea, știam…
‎Te iubesc, tată.
‎…că mă pot asocia cu ea la acel nivel.
‎Știam că asta e călătoria ‎pe care voiam s-o parcurgă Buddy.
‎Având scenariul complet, ‎era timpul să plece la cumpărături.
‎Agentului meu i-a plăcut scenariul.
‎Deodată, avea un studio.
‎MPCA avea dreptul de opțiune pentru un an.
‎Uite așa, ‎Elful‎ a prins… picioare.
‎Așa că au trecut direct la distribuție
‎și evident că voiau să ia în echipă
‎un comediant de legendă energic,
‎dar nu cine credeți.
‎Voiau să fie un film cu Chris Farley.
‎Uitați-vă la mine, ‎sunt plin de praf de elf!
‎- Ar fi fost un film complet diferit. ‎- Dar, David…
‎- Un film diferit. ‎- …n-a fost de acord.
‎Astfel, fiindcă îi păsa ‎foarte mult de scenariu,
‎David a decis să aștepte ‎ca să expire contractul…
‎ca să se retragă și să întâlnească ‎pe cineva la această cafenea.
‎Cineva care l-a înțeles cu adevărat.
‎Producătorul Jon Berg.
‎L-am cunoscut pe scenarist ‎după ce i-am citit proiectul.
‎Era un neica nimeni…
‎Eram un nimeni.
‎...fără palmares, dar talentat.
‎Cam așa ceva.
‎Voia un manager ‎și i-am spus că-l voi ajuta eu.
‎La fix, un om cu palmares!
‎Sunt un neica nimeni ‎fără prea mare palmares.
‎Dar avea un partener, pe Todd Komarnicki.
‎- Când s-au întâlnit la cafea… ‎- Ne permiteam doar o cafea.
‎…Jon i-a dat ceva de rumegat.
‎Nu-mi permiteam să investesc în el.
‎Atunci ce-ar fi avut Jon de oferit?
‎Will Ferrell în rolul lui Buddy.
‎Scuze de întârziere, am…
‎Eu și Jon știam ‎că scenariul era perfect pentru el.
‎Care e planeta ta preferată?
‎Mereu rupea gura târgului cu ceva.
‎- Ce? ‎- O inocență eternă.
‎Rulează una grasă ‎plină de tovărășie și spirit.
‎Acea persoană radia.
‎- Priviți-mă! ‎- După părerea lui Jon și Todd…
‎- Era esențial pentru elful Buddy. ‎- Îmi place să zâmbesc.
‎Will părea perfect.
‎Va fi super!
‎Având în vedere standardele înalte ‎ale lui David, vor reuși să-l convingă…
‎Super! Fantastic! S-o facem!
‎În ciuda efortului, ai răspuns corect.
‎Întrebarea era: poate Jon Berg ‎să-l aducă pe Will Ferrell?
‎Sigur că da.
‎Când acestui producător începător ‎îi scăpă un râs nervos…
‎E caraghios, ca să fii producător bun,
‎uneori trebuie să joci baschet sâmbăta ‎pe terenul de tenis al unui agent.
‎Jon s-a pregătit să înscrie la coș.
‎Sau să paseze.
‎Am jucat cu Jason Heyman, ‎îl reprezenta pe Will.
‎I-am prezentat filmul. I-a plăcut.
‎Îl transmite lui Julie Darmody, ‎managerul lui junior de atunci.
‎Și ei îl place. Îl împinge mai departe,
‎la marea căpetenie, Jimmy Miller.
‎Jimmy îl aprobă și i-l dă lui Will.
‎Will ajunge să-l citească, ‎subalternii lui spun că îi place
‎și așa începe călătoria.
‎- Echipa de trei neica nimeni… ‎- Da.
‎- …fac pe cineva să spună… ‎- Da.
‎Cea mai mare provocare era ‎să facă un studio să spună…
‎- Da. ‎- ‎Am sunat la câteva studiouri.
‎Aveam o prezentare bună.
‎Le spun de scenariul uimitor…
‎- Da? ‎- …și de Will Ferrell.
‎Da!
‎- Încerc să-i bag în priză. ‎- Da!
‎- Însă… ‎- Toți au refuzat.
‎Nu fac nimic cum trebuie.
‎La Hollywood, cel mai simplu e să spui…
‎- Nu. ‎- De obicei, auzi…
‎- Nu. ‎- Nu?
‎Nu.
‎Dar li s-a mai spus ceva ‎cu adevărat șocant.
‎Au spus că suntem nebuni
‎dacă credem ‎că Will Ferrell ar putea fi vedeta…
‎Nu!
‎…vreunui film.
‎- El nu era chiar… ‎- Un neica nimeni.
‎- Era adevărat că nu avea… ‎- Palmares.
‎- …în domeniul cinematografic. ‎- ‎Exact.
‎Taci!
‎E greu să spui…
‎„S-a întâmplat dinainte să devină vedetă.”
‎Parcă iau pastile de aiureală!
‎La acea vreme, avea lansat pe piață
‎doar ‎O noapte la Roxbury.
‎Nu stabilise chiar încasări record.
‎Nu s-a ridicat la așteptări.
‎Nimeni nu făcuse un film pentru Will. ‎Noi voiam.
‎Se pare că nu erau singurii.
‎De nicăieri, primesc un apel ‎de la un tip pe nume Cale Boyter.
‎Era un munte de om.
‎Bine. Pa!
‎Parcă eram în fața unei tornade.
‎Cine ești?
‎Bună întrebare!
‎Era asistent director, ‎cu accent pe „asistent”
‎la New Line Cinema.
‎La acea vreme, era cunoscut ‎mai ales pentru…
‎Coșmar pe strada Ulmilor.
‎Și alte filme de groază ‎sau de comedie foarte îndrăznețe.
‎- Nu mai lucrase la filme de familie. ‎- Nu e ciudat?
‎Cale nu mai lucrase la niciun film.
‎Nu mai lucrasem la un film. ‎Nu știam care era treaba.
‎Motivat de o dorință simplă…
‎Îl ador pe Will Ferrell. ‎Aș vrea să-l văd mai des.
‎…asistentul…
‎Am luat scenariul, l-am citit ‎și am zis: „E de-a dreptul incredibil.
‎E perfect pentru el.”
‎M-au sunat: ‎„Vrem dreptul de exclusivitate pentru el.”
‎Mă bucur că mai există un pasionat ‎de cultura elfilor.
‎Am revenit în etapa de producție. ‎În sfârșit, avem un actor.
‎- Da! ‎- Și un studio interesat.
‎Da.
‎- Dar nu s-a dat undă verde. ‎- Nu!
‎Acum aveam doar unul dintre milioanele ‎de scenarii care erau trimise regizorilor.
‎Deși aveau un scenariu de milioane,
‎șansa să obțină regizorii doriți…
‎Ron Howard, Steven Spielberg.
‎…era de una la un milion.
‎Nu aveam șanse la regizorii de top.
‎Și cei cu vizibilitate…
‎Am avut întâlniri cu oameni ‎care o voiau pe Jovie prostituată.
‎Încerc să supraviețuiesc sărbătorilor.
‎Încercau să schimbe esența scenariului.
‎Ca să seducă regizorul potrivit, ‎trebuiau să apeleze la vechea gașcă.
‎Aranjam întâlniri ‎unde se filma ‎Vechea gașcă.
‎Serios, ‎Vechea gașcă.
‎În rolurile principale erau Will Ferrell, ‎Luke Wilson și Vince Vaughn.
‎E cea mai frumoasă zi!
‎Stăteam de vorbă cu Vince despre regizori
‎și l-a pomenit pe Favreau.
‎Cine? Favreau, actorul?
‎Jucase în filme.
‎John Favreau. ‎Rocky Marciano, ‎Impact nimicitor, Pierde-vară.
‎Nimeni nu știa de ce e capabil ca regizor.
‎- Vince Vaughn știa. ‎- Ești super tare. Nici măcar n-o știi.
‎Realizase un film.
‎La acea vreme, realizase ‎Realizat.
‎REALIZAT
‎Vince Vaughn juca în film, ‎dar el nu era regizor de categorie grea.
‎Dar l-au chemat la întâlnire.
‎- Eram într-o mică sală. ‎- Sper să merite.
‎Intră și insistă asupra a trei lucruri.
‎Unu…
‎Întâi pune pe masă
‎o carte despre…
‎- O piersică de la fermă. ‎- Nu. Era o carte despre…
‎Rankin/Bass.
‎Ia stați!
‎- Adică… ‎- Rankin/Bass.
‎- Compania care a produs… ‎- Rudolf.
‎Filmul preferat al lui David.
‎- Mi-a plăcut. ‎- E un început bun.
‎Și a spus: „Asta ar trebui să stea la baza ‎esteticii costumelor.”
‎L-a menționat și pe Hermey.
‎Hermey!
‎N-ai vopsit-o încă?
‎Favreau nu doar că a văzut inspirația ‎în scenariul lui David,
‎dar a și spus…
‎Vreau animație stop-cadru.
‎„Așa îmi imaginez Polul Nord. ‎Exact ca Rankin/Bass.”
‎Noi i-am spus că sună grozav.
‎Părea și prea frumos să fie adevărat, ‎iar celălalt lucru, și mai și.
‎Al doilea lucru era că, pentru el,
‎Crăciunul era un moment foarte special.
‎Mama lui murise când era mic ‎și murise în perioada Crăciunului.
‎El și tatăl lui urmăreau filme de Crăciun ‎și se consolau reciproc.
‎Nu era pierdut pentru Jon…
‎M-a izbit deodată.
‎el însuși proaspăt tătic…
‎- E un film despre tată și fiu. ‎- E băiat.
‎A spus: ‎„Vreau să împart asta cu copiii mei.”
‎În ciuda lipsei de experiență…
‎Când am auzit, ‎mi-am zis că e omul potrivit.
‎- Stai! N-am auzit al treilea lucru. ‎- Bine.
‎Al treilea lucru, ‎ceea ce mie mi s-a părut ambițios…
‎Știți ceva?
‎Vă spunem mai târziu despre asta.
‎Tot ce trebuie să știți acum…
‎Exact asta voiam să auzim.
‎Super! Așa a fost angajat Jon Favreau…
‎Eram încântat.
‎…făcându-l pe directorul studioului, ‎Bob Shaye, să spună:
‎- Aveți idee cât o să mă coste asta? ‎- ‎Nu știu dacă îi plăcea ‎Elful.
‎Chiar și așa, New Line a mărit bugetul.
‎După ce s-au înțeles pe partea de creație…
‎Da…
‎Știți voi…
‎Ura?
‎Avem undă verde și facem filmul.
‎- Ura! ‎- Da.
‎- Acești neica nimeni… ‎- Da.
‎…au primit 30 de milioane $ ‎de la New Line.
‎Și ne-au lăsat în pace să lucrăm.
‎Un film despre iubirea de tată.
‎Un film despre magia Crăciunului.
‎- Un film… ‎- Regizat de unul care făcuse un film.
‎Produs de alții care nu făcuseră nimic.
‎Și eu nu știu nimic.
‎Trebuiau să învețe pe loc.
‎Fiind prima oară, ‎nu știam măsurile și procesele.
‎Nu înțelegeam diferitele strategii.
‎Știam doar că trebuie să angajăm experți.
‎Asta au și făcut.
‎E haios. M-a sunat Jon. Eram chiar aici.
‎Să înțeleg că ești acasă.
‎A început să explice câteva idei.
‎- Mi s-a părut grozav. ‎- Grozav!
‎Am fost sunat să fac un film de Crăciun ‎în New York.
‎M-a întrebat ‎dacă am experiență în stop-cadru
‎…și aveam.
‎Eram un mare fan al lui Will Ferrell.
‎Când a venit vorba despre scenograf…
‎- Mi s-a părut genial. ‎- Ar trebui să ne întâlnim.
‎Ne-am întâlnit și voia ‎ca filmul să pară Rankin/Bass…
‎Dar nu o imitație a Rankin/Bass, nu?
‎Nu am crezut niciodată ‎că e copiat, ci inspirat.
‎Inspirat într-un mod evident.
‎- Ce? ‎- Ce?
‎Au început să caute o soluție.
‎Eram destul de sigur că vor ajunge ‎la un acord cu Rankin/Bass.
‎Ești sigur?
‎Doar nu era Lucasfilm. ‎Nu era ‎Războiul stelelor.
‎Exact. N-ar trebui să fie probleme.
‎Apropo de stele, ultimul lucru ‎de care aveau nevoie erau stele de cinema.
‎Printre primele decizii a fost ‎cine să-l joace pe Walter.
‎- Aplauze pentru Garry Shandling! ‎- Era un comediant genial.
‎Nu mi-e ușor, dar…
‎A refuzat.
‎Din fericire, asta ne-a dus ‎la următorul de pe listă,
‎James Caan.
‎- Jimmy Caan era un actor dramatic. ‎- Se poate spune și așa.
‎- Sunt foarte… ‎- Dramatic.
‎A jucat în filme incredibile.
‎E un tip dur. Are un aer bărbătesc.
‎E Sonny Corleone!
‎Le zbori creierii pe costumul tău de lux.
‎Dacă cineva poate aduce solemnitate ‎și intensitate unui personaj, acela e…
‎James…
‎Caan.
‎- L-au contactat cu entuziasm. ‎- Alo?
‎James Caan a citit scenariul și a spus…
‎De ce nu?
‎Dacă James Caan era de acord…
‎Cred că toți eram puțin speriați de el.
‎…însemna că avea să fie pe platou.
‎Ca să fie un echilibru, ‎producătorii au început s-o caute
‎pe partenera de afiș a lui Buddy, Jovie.
‎Studioul insista să-i dăm rolul ‎de Jovie lui Katie Holmes.
‎E momentul tău.
‎- Era vedetă. ‎- Sunt.
‎N-am prins-o. N-a vrut.
‎E o poveste lungă.
‎Mulți au dat probă.
‎Și eu?
‎Zooey Deschanel a dat probă.
‎La acea vreme, era o tânără actriță.
‎N-am mai avut o slujbă.
‎Are o latură îndrăzneață, ‎dar e și bună la suflet.
‎Zooey e simplu de lăudat ca actriță.
‎- Dar… ‎- Știe să și cânte.
‎Voiam să scoatem asta la iveală.
‎- I-au spus lui Zooey… ‎- O să te descurci.
‎- Și au trecut la șeful ei. ‎- Fă buclele de 15 cm.
‎O voiam pe Wanda Sykes.
‎- Ce vrei? ‎- Dar s-a retras în ultima clipă.
‎Favreau îl cunoștea ‎pe Faizon Love și l-a sunat
‎și ne-a făcut o favoare.
‎Pe eticheta lui scrie „Wanda”.
‎Eram convinși că vom colabora cu ea,
‎dar el a vrut să poarte numele ei.
‎Jon Favreau a mai dat câteva telefoane
‎ca să îngrașe distribuția.
‎- Favreau… ‎- Alo?
‎…îl voia pe Bob Newhart ca Papa Elf.
‎- Cât despre… ‎- Moșule!
‎Ed Asner în rolul Moșului.
‎N-am auzit idee mai dezgustătoare!
‎Erau alegeri geniale.
‎După ce s-au făcut alegerile, ‎au pornit spre Manhattan…
‎…timp de 13 zile, ca să filmăm ‎cât mai mult Crăciun.
‎Cele 13 zile de filmări pe viu ‎a Crăciunului
‎au început în New York, ‎pe 2 decembrie 2002,
‎cu un buget limitat ‎și timp și mai limitat.
‎Încercam să văd cum să filmez străzile.
‎Cum surprindem energia orașului?
‎Cum fac să nu pară fals?
‎Răspunsul?
‎Cea mai bună metodă e să fie real,
‎așa că i-am scos pe străzi.
‎Au adunat o mică echipă ‎și au filmat din zbor.
‎Am acceptat acest stil neconvențional.
‎Întâi am filmat Tunelul Lincoln.
‎Mi-a fost frică pentru Will.
‎Chiar a intrat în tunel cu cameramanul.
‎- Stăteau lipiți de zid. ‎- Era o nebunie.
‎Și erau abia la primul cadru.
‎În acea zi, l-am filmat ‎pe Will jucându-se cu ușile rotative.
‎- Descoperind traficul. ‎- Atunci găsește guma.
‎Am filmat pe Park Avenue.
‎Cadrul larg a fost numit „‎Tootsie”.
‎- Și figuranții? ‎- Erau oameni reali.
‎Nu sunt actori.
‎- Tipul în costumul de jogging… ‎- Moșule!
‎S-a întâmplat să fie acolo.
‎Se ducea și atingea oamenii…
‎Orice se putea întâmpla. ‎Asta mă îngrijora.
‎Ceilalți își făceau griji pentru…
‎Sonny Corleone!
‎…și urma să apară.
‎Se zvonea că nu se lucra ușor cu el.
‎Fir-ai tu…
‎Cred că toți auziserăm povești ‎despre James Caan
‎că era mai… irascibil.
‎Având o reputație de păstrat, ‎„irascibilul” a făcut un anunț.
‎- În prima zi… ‎- A ținut un discurs.
‎„Mă numesc James Caan, ‎dar vreau să mă știți drept…
‎Jimmy de Vis.”
‎Jimmy de Vis.
‎„Când ești întrebat: ‎«Cum a fost să lucrezi cu el?»
‎să vă vină în minte Jimmy de Vis. ‎A fost un vis. ”
‎Îmi place.
‎Datorită echipei de producție,
‎a doua zi pe platou
‎avea numele cusut pe scaun
‎și scria „Jimmy de Vis.”
‎- Cu asta… ‎- Noapte bună!
‎…au dispărut toate îngrijorările ‎privind James Caan.
‎- Păi… ‎- Sau nu?
‎Spune-le ce a zis despre cercul de lumină.
‎„Nu folosești drăcia aia la filmare, nu?”
‎- A fost ciudat. ‎- Așa l-am cunoscut pe James.
‎Când Greg și James ajungeau ‎să se cunoască,
‎sosise vremea să plece din New York.
‎Pa, băieți!
‎Dar nu înainte de finalul înduioșător.
‎Sania merge pe spiritul Crăciunului.
‎Da, aceea. Și au găsit un loc…
‎Intersecția dintre Sixth Avenue ‎și Central Park South
‎era singurul loc în care puteam filma.
‎Toți cântă și spiritul Crăciunului ‎se transmite în lume.
‎Spiritul Crăciunului pornește sania
‎și Walter cântă la final.
‎Cântatul m-a impresionat.
‎A fost un moment înduioșător.
‎Cu asta, filmările ‎din New York s-au încheiat.
‎Când asistentul director ‎Cale Boyter a dus scenele la New Line,
‎sentimentele plăcute au devenit ezitante.
‎Țin minte că Bob m-a chemat în biroul lui
‎și a pornit filmarea.
‎Will era în cadru. ‎Tatăl lui trece și îl vede.
‎„Tată!”
‎Practic spunea: „Ți se pare amuzant?”
‎Părerea lui Bob era clară.
‎Bob nu era încântat.
‎Ești nasol!
‎Privindu-și șeful în ochi cu curaj,
‎asistentul spune…
‎„Da. Mi se pare ilar.”
‎Stai pe un tron al minciunilor.
‎Iei totul prea în serios.
‎Când privești scenele fără context,
‎nu-ți vine să râzi.
‎În loc să pună ‎Elful ‎la loc pe raft ‎și să-și concedieze asistentul…
‎Poate că a respectat faptul ‎că nu m-am lăsat intimidat,
‎fiindcă era ilar.
‎Neștiind de preocupările studioului, ‎echipa a plecat într-un nor de sărbătoare.
‎Am fi filmat tot în New York, ‎dacă ne-am fi permis.
‎Așa cum se întâmplă cu multe filme, ‎au ajuns în Vancouver, Canada.
‎E mai ieftin de filmat ‎pe platourile din Canada.
‎Dar niciunul nu era destul de mare.
‎Ca să recreăm Polul Nord aveam nevoie ‎de o anumită distanță,
‎fără nimic în cale.
‎Planul lor de filmare a fost pus ‎la gheață…
‎în stil canadian.
‎Am pregătit patinoarul de hochei PNE.
‎Le-a oferit destul spațiu.
‎Era destul de adânc, puteam sculpta mediul
‎și un fundal luminos.
‎Acolo au construit satul Moșului.
‎Ne uitam la Rankin/Bass pentru referințe.
‎- Cine n-o făcea? ‎- Platoul era alb.
‎Asta permitea personajelor colorate ‎să iasă în evidență
‎și am decis să era limbajul ‎de care aveam nevoie.
‎Dar era un limbaj scris în 1964,
‎iar ‎Elful‎ era turnat în lumea ‎îmbunătățită digital din 2003.
‎Tehnologia căpătase avânt.
‎- Sigur că da! ‎- Nu!
‎- Chiar și cu noul val de… ‎- Procesoare grafice extreme.
‎- Jon Favreau… ‎- Vii?
‎- Unde? ‎- …nu le era alături.
‎Ar trebui să ni te alături.
‎Jon voia să stea departe ‎de efecte digitale.
‎Cred că se temea să nu pară demodat.
‎Când au trebuit să filmeze ‎un Buddy normal într-o lume de elfi…
‎Am folosit ‎cât mai mult perspectiva forțată.
‎Trecem la cadrul de pe platoul mare.
‎Perspectiva forțată este ‎un simplu truc cinematografic.
‎Se face prin compactare. ‎Ar trebui să stea alături,
‎dar actorii sunt practic ‎la trei metri unul de celălalt.
‎Nu sunt unde par.
‎Nu se mai făcuse asta de 50, 60 de ani.
‎Parcă reinventam roata.
‎Una deformată, instabilă, ‎greu de pus în mișcare.
‎Începem. Facem o repetiție. Gata?
‎La prima încercare,
‎echipa a pierdut o zi întreagă ‎cu pregătirea unui cadru.
‎Deși Greg era plin de încredere…
‎Știam ce făceam.
‎…alții nu erau siguri.
‎Studioul își făcea griji: ‎„Oare va funcționa?”
‎După prima dimineață de filmări, ‎producătorii erau neliniștiți,
‎au trimis scenele direct ‎la laboratorul de procesare
‎și le-am urmărit în timpul prânzului.
‎Toți au loc pe Lista copiilor cuminți.
‎Toți au țipat: „Funcționează!”
‎Eu am zis: „Normal că da. ‎Altminteri, aș fi concediat.”
‎Chiar a fost o perspectivă bună.
‎Deși Greg era cu ochii pe ei,
‎- …aveau un termen zdrobitor. ‎- ‎Nu mai aveam timp.
‎Jon trebuia să lase baltă ‎perspectiva forțată.
‎Rămâneam în urmă.
‎N-o să-mi pot face norma azi.
‎Asta n-a fost pe placul ‎lui Joe Bauer, spunând…
‎Găsesc eu o soluție.
‎Îmi pare rău. ‎Mă ajuți să-mi intru în ritm?
‎Am pregătit o echipă secundă ‎și veneam în fiecare noapte…
‎Puturosule!
‎…și pregăteam cadrele.
‎N-am avut liber timp de patru luni.
‎Dar a fost atât de distractiv,
‎încât n-aș fi vrut să fiu altundeva.
‎Poate aici, cu noi?
‎Bine.
‎Când Joe și-a reluat locul, așa a făcut ‎și Buddy, pe piciorușele lui Papa Elf.
‎Cum îl facem să stea ‎în poala lui Bob Newhart?
‎Piciorușele erau de copil.
‎Am adus o platformă. ‎Stătea întins pe o trambulină.
‎Bob Newhart era pe alt scaun, ‎la un metru mai în spate.
‎Acum părea că nu mai există limite ‎la trucul perspectivei forțate.
‎- Mai încet, Buddy! ‎- Aveam un copil în prim plan.
‎În spate e un scăunel ‎pentru un copil de patru ani
‎și pune mânuțele pe umerii lui,
‎iar Bob Newhard se apleacă ‎și spune: „Ai grijă!”
‎Pentru un singur cadru.
‎Cadru cu cadru, ‎au reușit să surprindă satul Moșului.
‎Am ajuns să filmăm 47 de cadre ‎cu perspectivă forțată,
‎un număr uriaș.
‎Poate prea mare.
‎Și nu toate au ajuns în film.
‎- Având în vedere inspirația țipătoare… ‎- Rudolf.
‎trebuiau neapărat să includă un element.
‎- Jon voia animație stop-cadru. ‎- Ca să salveze situația, Jon Bauer știa…
‎- Știam pe cine să sun. ‎- Spune odată!
‎Sunt Charlie Chiodo ‎și am un frate, pe Stephen.
‎Salut, sunt Stephen Chiodo ‎și am un frate, pe Edward.
‎Chiodo Brothers e o afacere de familie. ‎Sunt trei frați.
‎Suntem trei frați și creăm efecte ‎„stop-cadru” în Los Angeles.
‎Ne place să credem că aducem ceva inedit.
‎Fir-ar…
‎Cu un istoric nepotrivit pentru sărbători…
‎E o bombă, Jobriath.
‎…au o șansă unică în viață.
‎Facem animație din copilărie, ‎și emisiunea Rankin/Bass ne-a inspirat.
‎Da, se vede.
‎Așa cum se cuvine, primul cadru prezenta
‎colțul lung și periculos ‎al domnului Narval.
‎Jon a descris scena ‎în care Narvalul iese la suprafață…
‎și voia să-i iasă colțul din apă
‎precum clădirea Chrysler.
‎Cine l-a dublat pe domnul Narval?
‎Pa, Buddy!
‎„Sper să-ți găsești tatăl.”
‎Nu, nu el.
‎Jon Favreau a fost vocea Narvalului.
‎- Sper să-ți găsești tatăl. ‎- Mulțumesc!
‎Cu frații Chiodo la treabă,
‎omagierea Rankin/Bass a lui Jon Favreau ‎începea să rămână fără picioare.
‎Scuze!
‎Urma să se întâmple ceva oribil.
‎- Am primit niște vești proaste. ‎- Aveam belele cu exclusivitatea.
‎Avocații de la studio începuseră ‎să se îngrijoreze.
‎Se temeau că furasem prea mult ‎de la Rankin/Bass.
‎- Ce? ‎- Ce?
‎Nu știau dacă au dreptul ‎să recreeze costumele.
‎Sigur s-au lămurit până atunci, nu?
‎Cine produce filmul?
‎Credeam că avem o înțelegere legală ‎și că era OK,
‎așa că am făcut filmul.
‎Avocații de la studio aveau altă părere.
‎Dintr-odată, aveam avocați printre noi.
‎Aveam avocați pe platou.
‎Aveam avocați la recuzită ‎și întrebau: „Ce sursă ai?”
‎„De unde ți-a venit ideea?”
‎Suntem înconjurați!
‎„Cât sunteți de influențați?”
‎Și le-am spus: „Foarte influențați.”
‎Legătura cu Rankin/Bass ‎nu putea fi disimulată.
‎- Așa e. ‎- ‎Favreau a intrat
‎și a aruncat cartea pe masă ‎de la prima întâlnire.
‎Dar acum, cartea era aruncată spre ei.
‎Producătorul mi-a spus ‎că filmul ar putea să nu se lanseze.
‎Jon stătea pe canapeluța lui Papa Elf,
‎așa, cu capul în mâini.
‎Pentru a înfrunta „furtuna” legală,
‎producția a trecut la acțiune.
‎- Ce ne facem? ‎- Apare costumul albastru pentru Buddy.
‎Am încercat o zi întreagă.
‎Filmam cu costumul original,
‎Will se schimba
‎și filmam iar cu celălalt costum.
‎- Dar era o mare problemă. ‎- Deja progresasem prea mult.
‎Dacă nu puteau folosi costumul verde, ‎trebuiau să filmeze iar tot!
‎- Vai de mine! ‎- Nimeni nu voia asta.
‎Poți să-mi spui ce vrei să faci?
‎O soluție era…
‎Să modificăm costumele digital, nu știu.
‎În final, ‎amenințările de oprire a filmărilor
‎s-au dovedit… mai puțin mușcătoare.
‎Demersul legal trebuia finalizat.
‎În final, am demonstrat ‎că avem aprobare de reproducere.
‎Din fericire, am avut experți.
‎După ce au dărâmat monstrul,
‎sosise vremea să filmeze interioarele‎.
‎Au făcut asta…
‎Nu era un supermarket, dar așa părea.
‎Era un ospiciu care fusese închis.
‎Asta era! Un ospiciu.
‎„E perfect pentru New Line.”
‎Sarcina scenografului Rusty Smith era
‎să-l facă perfect pentru ‎Elful.
‎Trebuia să adaptăm un ospiciu inuman.
‎Mergea ca secție de poliție,
‎dar nu cred că am intrat ‎într-un loc mai înfricoșător.
‎De ce ar fi altfel?
‎După ce s-au risipit norii de furtună,
‎clădirea s-a dovedit destul de versatilă‎,
‎fiindcă aici au filmat…
‎Orfelinatul. Editura Greenway Press.
‎„Francisco.” Sună amuzant.
‎Apartamentul Hobbs.
‎- Cu ce începem? ‎- Beculețe.
‎Îmi place cascadoria bradului…
‎- Cum punem steaua? ‎- Trebuie să pună steaua.
‎Mă descurc.
‎Se numește „schimb Texas.”
‎Îl vedeți pe protagonist, Will Ferrell.
‎Pleacă s-o analizeze,
‎iar cascadorul sare ‎din alergare pe canapea…
‎și cade cu tot cu brad.
‎Totul dintr-o dublă.
‎Știți că nu sunt eu, da?
‎În timp ce Will Ferrell ducea comedia ‎în ospiciu…
‎Zooey Deschanel aducea iubirea.
‎Era supărată că lucra la Gimbels, ‎într-un costum ridicol.
‎Îți place priveliștea?
‎În acea lumină nemuritoare a lui Buddy…
‎Pari să ai nevoie de un colind.
‎- Pleacă! ‎- …se topește.
‎Să fim sinceri! Toți ne topim un pic ‎atunci când o auzim cântând.
‎Știa să cânte, dar Favreau voia un duet
‎între Jovie și Buddy.
‎Când cineva deschide gura și are voce,
‎mereu există reacția de surpriză ‎și încântare.
‎Ieși! Nu te uita la mine!
‎Surprizele nu s-au încheiat…
‎- Mă gâdilă! ‎- Will a etalat talentul la improvizație.
‎Fă-o din nou. S-o prindem mai bine.
‎Filmează o dată ca în scenariu ‎și încă o dată, cu alternative.
‎Suntem apropiați. ‎Nu știu dacă e bine s-o spun.
‎Să sune ca Buddy.
‎Bufoneriile lui distrau echipa.
‎Tăiați!
‎Celălalt protagonist n-a fost amuzat.
‎Tată?
‎Ce e?
‎În ciuda eforturilor sale de a fi…
‎Jimmy de Vis.
‎…Will avea alte idei.
‎Will mereu face lucruri ‎care îl enervează pe James Caan.
‎- James Caan nu s-a lăsat gâdilat. ‎- Când am filmat scena gâdilatului…
‎- Gâdilătură! ‎- Jimmy Caan e bruscat.
‎După a doua dublă, zicea: „Am reușit?”
‎- Tată? ‎- Ce e?
‎James încerca să încheie, Will nu-l lăsa.
‎- Tată. ‎- Nu voia.
‎- Te iubesc. ‎- Culcă-te.
‎Mă iubești?
‎Persistența lui Will…
‎- Tată! ‎- …avea avantaje.
‎A mers de minune,
‎în privința tensiunii dintre tată și fiu.
‎- El e tata. ‎- Dacă nu avea grijă…
‎- M-a eliberat. ‎- …visul se putea transforma în coșmar.
‎Când se enervează pe Buddy ‎și-l împinge în fereastră…
‎Ce vrei? Bani?
‎Echipa a fost șocată.
‎E o tensiune periculoasă între cei doi.
‎Un singur om putea să-l „declanșeze” ‎pe James Caan.
‎- Și nu era Will. ‎- Cară-te de aici!
‎În ultimele zile de filmare, Jon Favreau…
‎…i-a șoptit lui Jimmy ceva…
‎Și eu șoptesc.
‎…și a creat dubla din film.
‎Nu-mi pasă unde te duci sau că ești elf.
‎Nu-mi pasă că ești nebun ‎sau că ești fiul meu.
‎Dispari din viața mea!
‎Întrebarea era…
‎„Ce i-ai șoptit?”
‎„I-am amintit
‎că era Sonny Corleone, naibii.”
‎Treci încoace! ‎Iei lucrurile prea personal.
‎Super! Tăiați!
‎Din New York până la Vancouver, ‎filmările pe viu se încheiaseră.
‎„Chiar am terminat?”
‎Acum să vedem ce iese la montaj.
‎Atunci decizi cum va arăta filmul.
‎Cât Jon Favreau ‎și monteurul Dan Lebental lucrau la asta…
‎Îmi place când cântă pițigăiat.
‎Am fost adoptat
‎…frații Chiodo lucraseră din greu.
‎Cât de cât.
‎Unele animații stop-cadru nu erau gata.
‎În schimb, aveau pe cineva ‎cu cap din spumă.
‎- Apropo, nu mânca zăpada galbenă. ‎- Știu asta.
‎Am fost sunați ‎că urmează o proiecție în avans.
‎Studioul pregătea proiecția.
‎Jon credea că, dacă nu aveam animația ‎pentru proiecție,
‎ar putea fi scoasă.
‎Originea animației din ‎Elful ‎era în pericol de a fi ștearsă.
‎- N-o să te integrezi niciodată! ‎- De ce?
‎Jon era preocupat ‎că studioul voia să economisească bani.
‎Nu aveau atâta încredere în film ca Jon.
‎Când s-au uitat pe calendar…
‎Aveam o zi la dispoziție ca să filmăm.
‎La treabă!
‎Teresa Drilling, o animatoare excelentă,
‎o fată muncitoare,
‎ne spune: „Aduceți-mi niște cafea ‎și o fac într-o zi.”
‎A lucrat 27 de ore încontinuu.
‎Cred că a băut 12 ibrice de cafea.
‎- Cred că a fost… ‎- Cea mai bună cafea din lume.
‎- Pentru că… ‎- Am reușit.
‎A ajuns în proiecție.
‎Viziunea lui Jon Favreau era gata ‎să fie urmărită.
‎New Line organizase ceva mic…
‎doar cu angajații, prietenii, ‎ca să testeze apele.
‎Urmărim filmul, avea partitura temporară.
‎Nu și animația temporară.
‎Urmărind ‎Elful ‎pentru prima oară…
‎Mi-a depășit așteptările asupra filmului.
‎Îmi tresălta inima.
‎Era așa cum trebuia.
‎Lăsându-se pe spate, bucurându-se…
‎de gloria comediei din proiector,
‎sosise vremea să dea lovitura ‎cu acel final înduioșător.
‎Motorul prinde viață și zboară…
‎SFÂRȘIT
‎Și atât. Se încheiase. Apăruse genericul.
‎Credeam că au uitat o bobină.
‎- Eram șocat, ca să nu spun mai multe. ‎- Ce lipsea?
‎Nu exista spiritul Crăciunului ‎care să pornească sania,
‎Walter nu cânta, nimeni nu cânta,
‎nu erau prezentați cei întâlniți în film.
‎Totul dispăruse. Nu apăreau în film.
‎Fără sfârșitul magic de sărbători, ‎Elful ‎era în pericol să-și piardă esența.
‎Ce Dumnezeu s-a întâmplat?
‎S-a întâmplat ceva între momentul filmării
‎și al testării.
‎Vechea gașcă.
‎Vechea gașcă? ‎S-a discutat acum 25 de minute.
‎Se filmase deja.
‎Dar nu se lansase.
‎Când s-a lansat, ‎la câteva luni înainte de ‎Elful…
‎A fost demențial.
‎Will Ferrell era cap de afiș.
‎Alergăm dezbrăcați! Da!
‎Will a fost grozav în film. ‎Devenise celebru.
‎Dar cum afecta ‎Elful?
‎Brusc, aveam un film cu Frank „Tancul”…
‎Te omor!
‎…în colanți galbeni.
‎Îmi place mult să zâmbesc.
‎- Măcar era îmbrăcat. ‎- Bună, scumpo!
‎Noi aveam un film sentimental, ‎drăguț, blând, iertător.
‎Nu cred că șefii studioului știau ‎ce să facă.
‎Lumea începuse să se întrebe
‎dacă ‎Elful ‎prindea ‎la publicul ‎Vechii găști.
‎Și New Line a făcut un schimb.
‎- Alo? ‎- M-a sunat Jon.
‎Vreau să vorbim.
‎Se ocupa de montaj.
‎Ne place finalul, așa că îl folosim.
‎Practic, își trimisese versiunea
‎și mă anunța ‎că New Line îi luaseră filmul.
‎Smuls din ghearele lui Jon Favreau, ‎Elful ‎era acum în mâinile studioului.
‎Au încercat să-l transforme în altceva.
‎Blue, ești băiatul meu!
‎Se chinuiau să o facă o comedie normală.
‎Ar fi reușit, dacă nu era echipa.
‎Eram atât de dedicați viziunii lui Jon
‎și a stilului său, ‎încât n-au putut s-o facă.
‎N-au putut să-l monteze din nou ‎și să-l facă pe placul studioului.
‎Elful era așa până la sânge.
‎Nu-i puteai abandona originile. ‎Nu poți schimba asta.
‎Filmul încă e apreciat ‎fiindcă nu și-a pierdut esența.
‎Credință, lumină, iubire. ‎Ele schimbă lumea.
‎Studioul i-a dat o șansă lui Buddy ‎și a testat finalul lui Jon.
‎A umplut sala cu publicul ‎Vechii găști
‎și…
‎În acel moment, ‎am știut că avem ceva special.
‎Și restul e istorie.
‎Asta e partea distractivă. Asta merită.
‎- Nu doar că a meritat… ‎- A avut un succes enorm.
‎…a depășit așteptările tuturor.
‎Elful ‎a fost o mare surpriză pentru mine, ‎mă așteptam să-l urăsc.
‎E un vis să vezi filmul scris de tine.
‎- Poate că a fost datorită visului. ‎- James Caan a fost de vis.
‎Îmi place asta.
‎Sau apariția unei fantome ‎din alte filme de Crăciun.
‎- O să-ți scoți ochiul, puștiule. ‎- Sau tipul cu numele „Wanda” pe etichetă.
‎- Oricare ar fi motivul… ‎- Dumnezeule, chiar prinde contur!
‎Da. A prins contur până în top.
‎În a două săptămână de la lansare, ‎eram pe primul loc la încasări.
‎Cine-ar fi zis ‎că va continua să facă bani?
‎Nu face doar bani.
‎Elful ‎a fost și rampa
‎care a lansat un grup ‎de producători neexperimentați
‎direct la Hollywood.
‎Jon Favreau a ajuns în top zece
‎cei mai buni regizori, ‎lucrând la ‎Omul de Oțel…
‎- Răzbunători! ‎- …și la franciza ‎Răzbunătorii.
‎Dând naștere și bebelușului Yoda ‎în ‎The Mandalorian.
‎- E altă referință la Rankin… ‎- Ce?
‎Nu. Cât despre protagonist,
‎Will Ferrell a devenit unul ‎dintre cei mai iubiți actori de comedie.
‎- Nu există îndoieli… ‎- Sunt Ron Burgundy.
‎…de ce.
‎Interpretarea lui a creat filmul.
‎El este motorul, inima ‎și sufletul filmului.
‎- Nu există ‎Elful‎ fără Will. ‎- Te iubesc.
‎Will a fost foarte fidel viziunii mele ‎asupra filmului…
‎încă de la prima cafea cu David.
‎Acea primă cafea, servită aici…
‎- Ne-am întors. ‎- Da!
‎…unde doi oameni obișnuiți ‎au „filtrat” un plan la o cafea.
‎Știi că aici era biroul meu.
‎Nu voiam o primă întrevedere departe.
‎Am înțeles. ‎Dacă nu merge, te ridici și pleci.
‎- „Am o treabă…” ‎- Da.
‎Uite cum arată!
‎- Ia uite! ‎- S-a schimbat.
‎S-a schimbat. Nu avea ferestre aici.
‎Nu cred, nu?
‎Nu. Îmi place cum au redecorat.
‎Noi doi, pentru niște oameni ‎care nu făcuseră nimic până atunci…
‎Nu lucrasem la filme.
‎Ne-am întâlnit datorită scenariului tău,
‎fiindcă ai avut o idee ilară.
‎Ideea, producătorii, protagonistul, ‎regizorul, toate s-au potrivit.
‎Jonny Favs!
‎Ne-am înțeles din prima ședință. ‎Eram în armonie.
‎Fusese clar de la prima întâlnire ‎că Jon Favreau era alesul.
‎Verifică poarta.
‎Trebuie să te asiguri ‎că toți împărtășesc viziunea.
‎O viziune ‎care a inclus trei lucruri simple.
‎Da! Care era al treilea lucru?
‎Al treilea lucru, ‎ceea ce mie mi s-a părut ambițios…
‎Continuă.
‎A spus că voia să fie ‎un film clasic de Crăciun.
‎A fost prezentarea lui inițială ‎și a îndeplinit-o.
‎Sunt norocos că a făcut-o.
‎Jon Favreau și-a dorit să creeze ‎un film clasic de Crăciun…
‎Scenariul a fost incredibil ‎și filmul, la fel.
‎…și a reușit.
‎Voia să facă un film memorabil ‎pentru generații întregi.
‎Apropo de generații,
‎când și-au propus ‎să facă un film de familie,
‎au vorbit serios.
‎Tipul acesta e frățiorul lui Will Ferrell.
‎Du-te la Gimbels!
‎Fiica Greg Gardiner a apărut în film.
‎Și mama lui Buddy?
‎- E cineva. ‎- Cineva?
‎- E iubirea vieții mele! ‎- Scuze, Todd. E soția ta.
‎Până și bebelușul Buddy este fiul ‎lui Jon Favreau.
‎Jon a spus că vrea să-l facă pentru el.
‎Voia să fie călduros și emoționant
‎și să fie văzut în fiecare casă.
‎Mă emoționez.
‎Ca și spiritul Crăciunului…
‎Adesea, totul pornește de la un om.
‎Totul a pornit cu Dave Berenbaum,
‎care a scris ceva ‎și a crezut în acel lucru când nimeni…
‎Nimeni nu îl susținea.
‎Când am scris scenariul, ‎l-am scris ca fiu.
‎Acum sunt tată, așa că…
‎faptul că azi pot arăta filmul ‎copiilor mei‎…
‎înseamnă totul pentru mine.
‎Când David Berenbaum a scris ‎Elful,
‎a exprimat mai mult decât o comedie,
‎mai mult decât un film înduioșător.
‎Mereu îți voi fi alături.
‎Poate un lucru chiar mai important ‎decât Crăciunul.
‎Tata a murit când eram mic.
‎Filmul prezintă căutarea tatălui.
‎Scriind scenariul, ‎asta voiam să reușească Buddy.
‎La sfârșitul filmului,
‎când Walter îl ia în brațe pe Buddy…
‎asta e esența filmului.
‎Te iubesc, fiule.
‎Moștenirea ‎Elfului ‎este ‎că un film despre familie
‎a devenit simbolul filmului de Crăciun.
‎Ar fi bine să apreciem și familia ‎Elfului,
‎fiindcă datorită lor, ‎filmul nu e doar despre iubire,
‎a fost creat cu…
‎- Iubire. ‎- Iubire.
‎- Multă iubire. ‎- Și lumină.
‎…care a creat o mică gaură ‎în întunericul lumii.
‎E magic. Chiar e magic.
‎Asta e adevărata semnificație ‎a Crăciunului.
‎Crăciun fericit!
‎SFÂRȘIT
‎Mă simt ca un fraier când îl țin.
‎Subtitrarea: Ramona Coman