‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫באפר!‬
‫ב-2003, גבר גדול ודי לא מוכר‬
‫רקד בגיל על שולחן ב…‬
‫מוסד פסיכיאטרי נטוש.‬
‫זה אחד המקומות הכי מצמררים‬ ‫שהייתי בהם בחיי.‬
‫הוא מטורף עם תעודות.‬
‫טוב, משוגע או לא…‬
‫זה היה מטורף!‬ ‫-במשך 20 שנים כמעט, הסרט הזה,‬
‫אהוב ובן בלי זמן,‬
‫מילא את העולם בעליצות הכריסמס עם…‬
‫שירה בקול לכל האנשים.‬
‫עם ליהוק וצוות של…‬
‫אלמונים גמורים.‬
‫ומספר לא אלמונים.‬
‫ג'ימי החלום.‬
‫הוא היה חלומי מבחינתי, כן.‬
‫אבל הרפתקת הכריסמס רבת ההשראה הזאת‬ ‫לא צצה לה משום מקום.‬
‫אני רוצה לעשות אנימציית סטופ מושן.‬
‫הייתה לה השראה משלה…‬
‫בדיוק כמו "רנקין-באס".‬
‫אתה מוכן, סנטה?‬
‫ומיד לאחר מכן היו לה בעיות משפטיות משלה.‬
‫מה?!‬ ‫-מה?!‬
‫זה "סרטים שגדלנו עליהם"‬ ‫או "סרטים שתבעו אותנו עליהם בגדול"?‬
‫הקומדיה הקורעת הזאת…‬
‫אתה על הפנים!‬
‫לכריסמס…‬
‫האולפן לא אהב אותה.‬
‫הייתה בסימן שאלה כל הזמן.‬
‫אתה מטורף לגמרי‬
‫אם אתה חושב שוויל פרל‬ ‫צריך להיות בתפקיד הראשי…‬
‫לא!‬ ‫-בכל דבר שהוא.‬
‫וכמו באדי עצמו,‬
‫יצירתה של קלסיקת הכריסמס הזאת‬
‫היא סיפור על התחלה צנועה ותמימה…‬ ‫-בסדר, מה אני עושה עכשיו?‬
‫שבאמצעות התמדה גדלה והפכה‬
‫לאחת מקלסיקות הכריסמס המפתיעות ביותר…‬
‫בכל הזמנים.‬
‫תישארו בסביבה. הוא הולך להוריד את מכנסיו.‬
‫למה שזה יהיה אחרת?‬
‫- "קטן עליו" -‬
‫אלה סרטי החגים שגדלנו עליהם.‬
‫הגיע הזמן להתחיל בהכנות לכריסמס הבא.‬
‫"קטן עליו", סיפור גדול מהחיים‬
‫על גבר גבוה ומגושם שחושב שהוא אלף.‬
‫זה מגוחך!‬ ‫-מגוחך למדי.‬
‫והוא במסע למציאתו של…‬
‫אבא!‬ ‫-שסובל מכעסים.‬
‫מה אתה רוצה, כסף?‬ ‫-הוא מעצבן את כולם…‬
‫צא מפה!‬
‫אם תקרא לי "אלף" שוב…‬
‫ומושך בזקנו של אדם אחד…‬
‫ותוך כדי כך הוא מתאהב…‬ ‫-אני מאוהב, ולא אכפת לי מי יודע את זה!‬
‫מפשיר את לבו הקפוא של אביו הזועם,‬
‫ובסופו של דבר, מציל את כריסמס.‬
‫- הסוף -‬
‫אבל אשר לתחילתו של הסיפור הזה, טוב…‬
‫הוא מתחיל הרחק מהקוטב הצפוני.‬
‫למעשה, הוא מתחיל כאן,‬
‫בפילדלפיה של שנות ה-70',‬ ‫עם ילד יהודי צעיר שראה את כריסמס אחרת.‬
‫- דייוויד ברנבאום, תסריטאי -‬
‫חנוכה היה נפלא,‬
‫אבל בכריסמס יש משהו מיוחד.‬
‫יש הרבה דברים מיוחדים בכריסמס.‬
‫אתה רץ במורד המדרגות. המתנות כבר שם.‬
‫אל תשכחו ש…‬ ‫-קר בחוץ. חם בפנים.‬
‫אבל מה שדייוויד אהב יותר מכול…‬ ‫-אני ממש אוהב סרטי כריסמס.‬
‫דייוויד צפה בסרטי כריסמס…‬ ‫-מסביב לשעון.‬
‫עד שהשעון הראה 1993,‬ ‫כשעזב את פילדלפיה ונסע…‬
‫אל מעבר לים סוכריות הגומי.‬ ‫-בדרכו להוליווד,‬
‫במרדף אחר קריירה כתסריטאי לסרטי כריסמס.‬
‫אבל במקום זאת הוא עבד…‬ ‫-במפעל להלבשה תחתונה. כן.‬
‫אלה אכן חיים נפלאים.‬
‫מי שרצה לדעת על כתפיות ספגטי‬ ‫היה צריך לפנות אליי.‬
‫אך החיים האולטימטיביים של בחור צעיר‬ ‫לא הספיקו לדייוויד.‬
‫LA בלבלה אותי.‬
‫בתקופת הכריסמס היא הייתה פשוט חמה ומשונה,‬
‫אז כדי לגרום לעצמי להרגיש יותר בבית,‬ ‫שכרתי המון סרטי כריסמס.‬
‫אך כשהתחבר מחדש לסרט אהוב אחד מילדותו,‬
‫צץ בדייוויד רעיון‬
‫שבהק כמו נורה.‬
‫נקרא לו…‬
‫רודולף.‬
‫ובדיוק כמו דייוויד באל-איי…‬ ‫-רודולף הוא טיפוס שלא משתלב.‬
‫הוא לא מוצא את מקומו.‬
‫הוא הולך לברר לאן הוא שייך.‬
‫מוכן, סנטה.‬ ‫-וכשהזדהה עם בעייתו של איל המזחלת‬
‫המעוות והמסכן הזה…‬
‫עלה בדייוויד ברנבאום רעיון…‬
‫יש לי רעיון.‬ ‫-שישנה את כריסמס לנצח.‬
‫פשוט הפכתי את רודולף לאלף ענק.‬
‫והרעיון הזה נקרא…‬ ‫-"קטן עליו".‬
‫אה, כן.‬
‫אז עם לב גדוש בתמימות של כריסמס‬
‫מאת"רנקין-באס",‬
‫החל דייוויד לבנות סיפור כריסמס‬
‫על אלף בשם באדי בניו יורק סיטי.‬
‫אני לא שייך לשום מקום.‬
‫"קטן עליו" הוא מצחיק.‬ ‫-זאת התחלה טובה.‬
‫הוא היה מטופש ומגוחך.‬
‫אבל מצד שני…‬
‫אחד מסימני ההיכר של סרט כריסמס‬ ‫הוא שיש לו לב ממש גדול.‬
‫אז "קטן עליו"…‬ ‫-המסע הרגשי של "קטן עליו"‬
‫תמיד היה סיפור של אב ובן…‬ ‫-שהיה קרוב מאוד ללבו של דייוויד.‬
‫אבי הלך לעולמו כשהייתי צעיר,‬
‫אז הכוח המניע הרגשי בסרט‬ ‫הוא החיפוש אחר האב.‬
‫וידעתי שאם אספר את הסיפור…‬
‫אבא, אני אוהב אותך.‬
‫אוכל להתחבר אליו ברמה הזאת.‬
‫וידעתי שזה המסע שרציתי שבאדי יצא אליו.‬
‫ובכן, כעת כשהתסריט היה מוכן,‬ ‫הגיע הזמן לעשות קניות לכריסמס.‬
‫הראיתי את התסריט לסוכנת שלי.‬ ‫היא אמרה, "הוא נהדר".‬
‫ולפתע פתאום היה לו אולפן.‬
‫MPCA רכשו עליו אופציה לשנה.‬
‫וכך החל "קטן עליו" לעלות מעלה.‬
‫אז הם עברו ישר לחלק של הליהוק,‬ ‫ושלא במפתיע, הם רצו ללכת‬
‫על קומיקאי אגדי מ"סאטרדיי נייט לייב"…‬
‫אך לא זה שאתם חושבים עליו.‬
‫הם רצו שזה יהיה סרט של כריס פארלי.‬
‫היי, תראו אותי, אני מכוסה באבק אלפים!‬
‫מכך היה נוצר סרט שונה.‬ ‫-סרט שדייוויד…‬
‫סרט שונה מאוד.‬ ‫-לא רצה ליצור.‬
‫ולכן, בגלל שתסריטו היה כה חשוב לו,‬
‫החליט דייוויד לחכות עד שהאופציה לשנה תפוג…‬
‫כדי שיוכל להיחלץ מהחוזה‬ ‫ולהיפגש עם מישהו בבית הקפה הזה.‬
‫מישהו שהבין אותו באמת.‬
‫מישהו כמו המפיק ג'ון ברג.‬
‫נפגשתי עם תסריטאי שלא פגשתי מעולם,‬ ‫לאחר שקראתי את התסריט שלו.‬
‫הוא היה אלמוני לגמרי…‬
‫הייתי אלמוני מוחלט.‬
‫ללא ניסיון מוכח, אך מוכשר.‬
‫אפשר לתאר זאת כך.‬
‫והוא רוצה מנהל, ואני אומר לו,‬ ‫"אני אהיה המנהל שלך".‬
‫בדיוק מה שצריך. מישהו עם ניסיון מוכח.‬
‫אני אלמוני לגמרי, ללא ניסיון מוכח של ממש.‬
‫אבל היה לו שותף, טוד קומרניקי.‬
‫וכשג'ון ודייוויד נפגשו לקפה…‬ ‫-יכולנו להרשות לעצמנו רק קפה.‬
‫ג'ון נתן לו מזון למחשבה.‬
‫לא יכולתי לשלם על ארוחת הצהריים שלו.‬
‫אז מה בדיוק יכול היה ג'ון לתרום?‬
‫ויל פרל כבאדי.‬
‫סליחה שאיחרתי, חבר'ה…‬
‫ג'ון ואני ידענו‬ ‫שהתסריט הזה נכתב ממש בשבילו.‬
‫מהו הכוכב הלכת האהוב עליך?‬
‫היה משהו שוויל תמיד הצליח לעשות‬ ‫ב"סאטרדיי נייט לייב ".‬
‫מה?‬
‫תמימות תמידית.‬
‫גלגלו צינגלה שמלא באחווה וצחנה.‬
‫משהו בוהק האיר מהאדם הזה.‬
‫אז תראו אותי!‬ ‫-ומבחינתם של ג'ון וטוד…‬
‫זה העיקר אצל באדי האלף.‬ ‫-אני אוהב לחייך. זה מה שאני הכי אוהב.‬
‫ולכן חשנו שוויל מושלם לכך.‬
‫זה הולך להיות מגניב.‬
‫אך בהתחשב בסטנדרטים הגבוהים של דייוויד,‬ ‫האם יצליחו לשכנע אותו ל…‬
‫אדיר! פנטסטי! בואו נעשה את זה.‬
‫חרף כל מאמציך, השבת נכון.‬
‫אז השאלה הייתה,‬ ‫"האם ג'ון ברג יכול להביא את ויל פרל?"‬
‫ברור שאני יכול.‬
‫בשעה שצחוק עצבני בקע מהמפיק הטירון הזה…‬
‫מעניין, לפעמים להיות מפיק טוב‬
‫זה לשחק כדורסל בשבת בבוקר,‬ ‫בביתו של סוכן, במגרש הטניס שלו.‬
‫ג'ון נעל את נעליו והתכונן לשחק.‬
‫בכל משחק שיידרש.‬
‫שיחקתי עם מישהו בשם ג'ייסון היימן,‬ ‫שייצג את ויל פרל.‬
‫הצגתי לו את הסרט.‬
‫הוא קרא אותו והתלהב.‬ ‫הוא שלח אותו לג'ולי דרמודי,‬
‫המנהלת הזוטרה של ויל בזמנו.‬
‫היא התלהבה. היא העלתה אותו הלאה‬ ‫לבוס הגדול בחייו של ויל, ג'ימי מילר.‬
‫ג'ימי קרא את התסריט,‬ ‫התלהב ושלח אותו לוויל.‬
‫ויל קרא אותו סוף סוף,‬ ‫אנשיו אמרו שהתחבר אליו,‬
‫וכך החל המסע.‬
‫אז הצוות שלנו, שלושת האלמונים…‬ ‫-כן.‬
‫גרם למישהו המוכר הזה לומר…‬ ‫-כן.‬
‫כעת האתגר הגדול ביותר שלהם‬ ‫היה לגרום לאולפן לומר…‬
‫כן.‬ ‫-אני מתקשר לאנשים באולפנים האלה.‬
‫יש לי קטע שכנוע מוצלח.‬
‫אני אומר להם שיש לי תסריט מדהים…‬
‫כן?‬ ‫-ויל פרל בעניין.‬
‫כן!‬
‫אני מנסה לגרום להם להתלהב.‬ ‫-כן!‬
‫אבל…‬ ‫-כולם ויתרו.‬
‫אני לא יכול לעשות שום דבר נכון.‬
‫אחד הדברים הקלים ביותר לעשות בהוליווד,‬ ‫לכל אחד, הוא לומר…‬
‫לא.‬ ‫-אתה שומע בעיקר…‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫לא.‬
‫אבל הם שמעו משהו נוסף. משהו ממש מזעזע.‬
‫הם אמרו, "אתה מטורף לגמרי‬
‫אם אתה חושב שוויל פרל‬ ‫צריך להיות בתפקיד הראשי…"‬
‫לא!‬
‫"בכל דבר שהוא!"‬
‫טוב, הוא לא בדיוק היה…‬ ‫-אלמוני לגמרי.‬
‫לוויל היה…‬ ‫-שום ניסיון מוכח, למעשה.‬
‫בסרטים.‬ ‫-זה נכון.‬
‫שתוק.‬
‫כל כך קשה לחשוב,‬
‫"היה רגע לפני שוויל פרל הפך לכוכב ענק."‬
‫זה כאילו שאני בולע כדורי טירוף!‬
‫אבל בזמנו, הסרט היחיד של ויל, למעשה,‬
‫היה "לילה ברוקסברי".‬
‫שלא היה ממש שובר קופות.‬
‫והוא לא עמד בציפיות.‬
‫איש לא בנה סרט סביב ויל עדיין.‬ ‫אנחנו רצינו בזה.‬
‫אך התברר שהם לא היו לבדם.‬
‫לפתע פתאום קיבלתי שיחת טלפון‬ ‫ממישהו בשם קייל בויטר.‬
‫אדם אדיר ממדים.‬
‫בסדר. טוב. להתראות.‬
‫זה כמו להיפגש עם סופת רעמים.‬
‫מי אתה?‬
‫זאת שאלה נהדרת.‬
‫קייל בויטר היה מנהל זוטר, בדגש על זוטר,‬
‫ב"ניו ליין סינמה".‬
‫שבאותה תקופה, היו ידועים בעיקר ב…‬
‫סיוט ברחוב אלם.‬
‫ועוד סרטי אימה נועזים‬ ‫או סרטי קומדיה נועזים,‬
‫ועדיין לא יצרו סרט לכל המשפחה.‬ ‫-נכון שזה מוזר?‬
‫או במקרה של קייל, כל סרט שהוא.‬
‫- קייל בויטר, מפיק בפועל -‬
‫מעולם לא יצרתי סרט. ממש לא ידעתי מה קורה.‬
‫אבל בגלל שאיפה פשוטה…‬
‫אני ממש אוהב את ויל פרל.‬ ‫הלוואי שהייתי רואה את ויל פרל יותר.‬
‫המנהל הזוטר…‬
‫לקחתי את התסריט, קראתי אותו ואמרתי,‬ ‫"זה לא ייאמן.‬
‫זה מושלם בשבילו."‬
‫והם התקשרו אליי ואמרו,‬ ‫"אנחנו רוצים אופציה על הדבר הזה".‬
‫נעים להכיר בן אדם נוסף‬ ‫שחולק בזיקה שלי לתרבות האלפים.‬
‫כעת שבנו למבוא להפקה.‬
‫השגת את השחקן לבסוף.‬
‫כן!‬ ‫-עכשיו יש לך סטודיו שמעוניין.‬
‫כן.‬
‫אך הסרט לא אושר עדיין.‬ ‫-לא!‬
‫עכשיו אתה אחד ממיליון תסריטים‬ ‫שאנשים שולחים לבמאים.‬
‫למרות שהתסריט שלהם באמת היה אחד ממיליון,‬
‫הסיכוי להשיג את הבמאים שאליהם פנו…‬
‫רון הווארד, סטיבן ספילברג…‬ ‫-באמת היה אחת למיליון.‬
‫אתם לא תקבלו את אלה מהשורה הראשונה.‬
‫ואשר לאלה מהשורה השנייה…‬ ‫-נפגשנו עם אנשים‬
‫שרצו להפוך את ג'ובי לפרוצה.‬
‫אני פשוט מנסה לעבור את החגים.‬
‫הם פעלו בכיוון ההפוך ללב שהיה חלק מהתסריט.‬
‫אך כדי לפתות את הבמאי הנכון,‬ ‫היה להם צורך בחברים.‬
‫קבענו פגישות בכל מקום‬ ‫שבו צילמו את "מועדון החברים".‬
‫ברצינות, "מועדון החברים".‬
‫הסרט בכיכובם של ויל פרל,‬ ‫לוק וילסון ווינס ווהן.‬
‫זה היום הכי טוב אי פעם.‬
‫וינס היה איתנו בזמן שדיברנו על במאים‬
‫וזרק את הרעיון של פאברו.‬
‫מה? ג'ון פאברו, השחקן?‬
‫הוא שיחק בכמה דברים.‬
‫אתה ג'ון פאברו. "רוקי מרציאנו",‬ ‫"פגיעה קטלנית", "סווינגרס".‬
‫איש לא ידע באמת למה הוא מסוגל כבמאי,‬ ‫באותו שלב.‬
‫טוב, וינס ווהן ידע היטב.‬ ‫-אתה לגמרי מגניב ולא יודע את זה בכלל.‬
‫פאברו יצר סרט אחד.‬
‫באותו שלב הוא יצר את "מסודרים".‬
‫- "מסודרים" -‬
‫בכיכובו של וינס ווהן,‬ ‫אך הוא בהחלט לא היה במאי במשקל כבד.‬
‫למרות זאת, הם קבעו איתו פגישה.‬
‫אנחנו בחדר ישיבות קטנטן.‬ ‫-כדאי שזה יהיה טוב.‬
‫הוא נכנס ומדגיש שלושה דברים.‬ ‫-מספר אחת…‬
‫- רעיונות של פאברו ל"קטן עליו" -‬
‫הדבר הראשון שהניח בפנינו‬
‫היה ספר על…‬
‫אפרסק שחי בחווה.‬ ‫-לא, זה היה ספר על…‬
‫"רנקין-באס".‬
‫רק רגע!‬
‫"רנקין-באס"…‬ ‫-הידועה.‬
‫חברת ההפקה שיצרה את…‬ ‫-"רודולף".‬
‫סרט הכריסמס האהוב על דייוויד.‬
‫אהבתי את זה.‬ ‫-טוב, זאת התחלה טובה.‬
‫- שייראה כמו "רנקין-באס" -‬
‫והוא אמר, "זה יקבע את סגנון הלבוש".‬
‫לדעתי הוא אפילו הזכיר את הרמי האלף.‬
‫הרמי!‬
‫לא סיימת לצבוע את זה עדיין?‬
‫פאברו לא רק ראה‬ ‫את ההשראה הברורה לתסריטו של דייוויד,‬
‫אלא אף אמר…‬ ‫-"אני רוצה לעשות אנימציית סטופ מושן".‬
‫"כך אני מדמיין את הקוטב הצפוני.‬ ‫בדיוק כפי שעשו 'רנקין-באס.'"‬
‫ואנחנו אמרנו, "זה נשמע ממש מגניב".‬
‫זה נשמע גם כצירוף מקרים מדהים,‬ ‫והדבר השני שאמר נשמע כך אף יותר.‬
‫- שיהיה סרט משפחתי אמיתי לכריסמס -‬
‫הדבר השני היה שמבחינתו‬
‫כריסמס הוא תקופה מיוחדת מאוד.‬
‫אמו הלכה לעולמה כשהיה צעיר‬ ‫וזה היה בערך בכריסמס.‬
‫הוא ואביו צפו בסרטי כריסמס‬ ‫והתאוששו מכך ביחד.‬
‫אז ג'ון בהחלט הרגיש…‬
‫קלטתי את זה בדרך לכאן וזה היה הלם.‬
‫כמי שהפך לאב לאחרונה, שזה…‬
‫סרט של אב ובן.‬
‫זה בן.‬ ‫-הוא אמר,‬
‫"אני רוצה ליצור משהו‬ ‫שאוכל לחלוק בו עם הילדים שלי."‬
‫אך למרות חוסר הניסיון שלו בבימוי…‬ ‫-מיד כששמעתי את זה חשבתי,‬
‫"זה האיש."‬
‫רגע, לא שמענו את הדבר השלישי עדיין.‬ ‫-בסדר.‬
‫והדבר השלישי שהוא אמר,‬ ‫שנראה לי שאפתני מאוד, היה…‬
‫אתם יודעים מה?‬
‫נספר לכם על הדבר השלישי קרוב יותר לכריסמס.‬
‫לעת עתה אתם צריכים לדעת רק ש…‬
‫זה היה בדיוק מה שרצינו לשמוע.‬
‫יופי! אז הם שכרו את ג'ון פאברו…‬
‫- אין לשיר בקוטב הצפוני -‬
‫זה גרם לי להתרגש.‬
‫וזה גרם למנהל "ניו ליין סינמה",‬ ‫בוב שיי, לומר…‬
‫אתם יודעים כמה זה יעלה?‬ ‫-ייתכן ש"קטן עליו" לא התאים לו.‬
‫למרות זאת, "ניו ליין" בדקה את העלויות.‬
‫כשכולם מרגישים מוקסמים מהצד הקריאטיבי…‬
‫כן…‬
‫אתם יודעים?‬
‫כן?‬
‫קיבלנו אור ירוק ואנחנו ניצור את הסרט.‬
‫יש!‬ ‫-כן.‬
‫כנגד כל הסיכויים, האלמונים האלה…‬ ‫-כן.‬
‫קיבלו כ-30 מיליון דולרים מ"ניו ליין".‬
‫והם באמת נתנו לנו ליצור את הסרט לבד.‬
‫סרט על אהבתו של אב.‬
‫סרט על הקסם שבכריסמס. סרט…‬
‫שבוים בידי מישהו שיצר סרט אחד‬ ‫והופק בידי כמה אנשים שלא יצרו שום דבר.‬
‫ואני לא יודע שום דבר.‬
‫הם פשוט יצטרכו ללמוד בשטח.‬
‫- מבוא להפקה -‬
‫כמפיק בפעם הראשונה,‬ ‫לא הכרתי את הקצב ואת התהליך.‬
‫לא הבנו את כל התמרונים השונים.‬
‫ידעתי רק שכדאי שנשכור אנשים חכמים‬ ‫שיודעים מה הם עושים.‬
‫וזה בדיוק מה שהם עשו.‬
‫מוזר,‬ ‫כשג'ון התקשר אליי הייתי בחדר הזה ממש.‬
‫- גרג גרדינר, צלם ראשי -‬
‫אני מניח שאתה בבית.‬
‫הוא התחיל להסביר כמה מהרעיונות שלו.‬
‫חשבתי, "זה נהדר!"‬ ‫-נהדר!‬
‫קיבלתי שיחת טלפון‬ ‫בדבר צילום סרט כריסמס בניו יורק.‬
‫- סנטיאגו קינונס, מנהל אתר -‬
‫הוא שאל אם יש לי ניסיון בסטופ מושן…‬
‫- ג'ו באואר, מפקח אפקטים חזותיים -‬
‫והיה לי.‬
‫הייתי מעריצה שרופה של ויל פרל.‬
‫- קריסטין ברנסטין, עוזרת במאי שנייה -‬
‫ואשר למעצב ההפקה…‬
‫חשבתי שהוא מבריק.‬
‫כדאי שנסתובב ביחד.‬
‫נפגשתי איתו והוא רצה‬ ‫שהתחושה בסרט תהיה כמו ב"רנקין-באס"…‬
‫אבל לא לגנוב מ"רנקין-באס", נכון?‬
‫לא חשבנו שזה גנוב. חשבנו שזה בהשראתם.‬
‫השראה ניכרת מאוד.‬
‫מה?!‬ ‫-מה?!‬
‫אז הם התחילו לעבוד על מציאת פתרון.‬
‫הייתי די בטוח שהם יוכלו‬ ‫לעשות עסקה עם "רנקין-באס".‬
‫אתה בטוח?‬
‫הם לא היו "לוקאספילם".‬ ‫זה לא היה "מלחמת הכוכבים". כלומר…‬
‫בדיוק. זאת לא אמורה להיות בעיה.‬
‫בכל אופן, לעניין כוכבים,‬ ‫זה היה הדבר האחרון ברשימה שלהם.‬
‫אחת ההחלטות הגדולות הראשונות‬ ‫הייתה מי יגלם את וולטר.‬
‫קבלו שוב את גארי שנדלינג!‬ ‫-גארי שנדלינג הוא גאון בקומדיה.‬
‫זה לא קל לי, אבל…‬
‫הוא ויתר.‬
‫אך למזלנו,‬ ‫זה הוביל אותנו לבחירה הבאה ברשימה,‬
‫ג'יימס קאן.‬
‫ג'ימי קאן היה שחקן דרמטי.‬ ‫-אפשר לתאר אותו גם כך.‬
‫אני מאוד…‬ ‫-דרמטי.‬
‫הוא השתתף בהמון סרטים מדהימים.‬
‫הוא טיפוס קשוח. הוא גבר שבגברים.‬
‫הוא סוני קורליאונה!‬
‫ובום! המוח שלהם עף‬ ‫על כל חליפת ליגת הקיסוס שלך.‬
‫היחיד שיוכל להביא הדר וכוח לתפקיד הזה הוא…‬
‫ג'יימס…‬
‫קאן.‬
‫הם פנו אליו, להוטים ומתרגשים.‬ ‫-הלו?‬
‫ג'יימס קאן קרא את התסריט‬ ‫ולמרבה המזל אמר…‬
‫למה לא?‬
‫אבל אם ג'יימס קאן יהיה בעסק…‬
‫כולנו פחדנו קצת מג'יימס קאן, לדעתי.‬
‫אז ג'יימס קאן יהיה בסט הצילומים.‬
‫כדי לספק איזון, החלו המפיקים בחיפושים‬
‫אחר הכוכבת שלצדו של באדי האלף, ג'ובי.‬
‫האולפן ממש לחץ עלינו‬ ‫לבחור בקייטי הולמס לתפקיד ג'ובי.‬
‫שעתך הגיעה.‬
‫היא הייתה כוכבת גדולה.‬ ‫-נכון.‬
‫לא השגנו אותה. היא לא רצתה לעשות זאת.‬
‫סיפור ארוך.‬
‫עשינו אודישנים רבים.‬
‫מה איתי?‬
‫עשינו אודישן לזואי דשנל.‬
‫בזמנו, זואי הייתה שחקנית צעירה מאוד.‬ ‫-מעולם לא הייתה לי עבודה אמיתית.‬
‫יש בה משהו מחוצף קצת, אבל גם לב חם.‬
‫קל לזמר בשבחיה של זואי כשחקנית.‬
‫וגם…‬ ‫-היא יכולה לשיר‬
‫ורצינו לעשות משהו שיפגין זאת.‬
‫אז הם אמרו לזואי…‬ ‫-את תהיי מגניבה.‬
‫וחיפשו ליהוק לבוסית שלה.‬ ‫-סרטים מסולסלים באורך 15 ס"מ, מותק.‬
‫ממש רצינו את וונדה סייקס.‬
‫מה אתם רוצים?‬ ‫-אבל היא פרשה ברגע האחרון.‬
‫ופאברו הכיר את פייזון לאב והתקשר אליו,‬
‫והוא בא ועשה לנו טובה.‬
‫אבל על תג השם שלו כתוב וונדה.‬
‫היינו כה בטוחים שנשיג אותה‬ ‫עד שהכנו תג עם שמה‬
‫והוא רצה לענוד את התג עם השם וונדה.‬
‫ג'ון פאברו עשה עוד כמה שיחות טלפון,‬
‫כדי לסיים ללהק את "קטן עליו".‬
‫פאברו…‬ ‫-הלו?‬
‫רצה את בוב ניוהרט כאבא אלף.‬
‫ואשר ל…‬ ‫-סנטה!‬
‫הוא רצה את אד אסנר כסנטה.‬
‫זה הרעיון הכי מבחיל ששמעתי אי פעם.‬
‫אלו היו בחירות גאוניות.‬ ‫-ולאחר שהבחירות בוצעו,‬
‫הם נסעו למנהטן…‬
‫ל-13 ימים, כדי להשיג כמה שיותר כריסמס.‬
‫- ראסטי סמית', מתאם הפקה -‬
‫טוב, 13 הימים של צילומי הלייב אקשן בכריסמס‬
‫החלו בניו יורק סיטי ב-2 בדצמבר 2002,‬
‫בתקציב מוגבל וזמן מוגבל מאוד.‬
‫ניסיתי להבין איך לצלם ברחובות האלה.‬
‫איך נשיג את האנרגיה של ניו יורק?‬
‫איך נעשה שזה לא ייראה מלאכותי?‬
‫והתשובה?‬
‫הדרך הכי טובה היא ללכת על הדבר האמיתי‬
‫ולכן פשוט שלחנו אותו לרחובות.‬
‫הם הרכיבו צוות קטן, שיצלם בהתאם לצורך.‬
‫נכנסנו לגמרי לסגנון הגרילה הזה.‬
‫ראשית צילמנו במנהרת לינקולן.‬
‫חששתי מאוד לשלומו של ויל.‬
‫הוא ממש נכנס למנהרה עם הצלם.‬
‫כולם נצמדו אל הקיר.‬ ‫-טירוף.‬
‫וזה היה רק הצילום הראשון.‬
‫באותו יום צילמנו דברים‬ ‫כמו את ויל משחק בדלתות המסתובבות…‬
‫רץ לכביש…‬ ‫-הוא מוצא את המסטיק באותו יום.‬
‫צילמנו בפארק אווניו.‬
‫צילום בעדשה ארוכה.‬ ‫קראנו לו "צילום הטוטסי".‬
‫ואשר לניצבים?‬ ‫-אלה אנשים אמיתיים.‬
‫אלה לא שחקנים.‬
‫האיש בחליפת הריצה האדומה…‬ ‫-סנטה!‬
‫הוא פשוט היה שם.‬
‫הוא ניגש לאנשים ונגע בהם.‬
‫המון דברים היו עלולים לקרות.‬ ‫זה מה שהדאיג אותי.‬
‫השחקן שכל האחרים חששו בגללו…‬ ‫-סוני קורליאונה!‬
‫עמד להגיע.‬
‫היו שמועות שלא קל לעבוד עם ג'יימס קאן.‬
‫חתיכת…‬
‫לדעתי כולנו שמענו סיפורים‬ ‫על כך שג'יימס קאן‬
‫הוא טיפוס פראי.‬
‫כדי לשמור על המוניטין שלו,‬ ‫יצא הטיפוס הפראי בהכרזה.‬
‫ביום הראשון שלו…‬ ‫-הוא נשא נאום.‬
‫"קוראים לי ג'יימס קאן,‬ ‫אבל אני רוצה שתכירו אותי כ…‬
‫ג'ימי החלום."‬
‫ג'ימי החלום.‬
‫"כשיגידו לכם,‬ ‫'איך היה לעבוד עם ג'יימס קאן?'‬
‫אני רוצה שמיד יעלה לכם בראש,‬ ‫'ג'ימי החלום? הוא היה חלומי.'"‬
‫אהבתי.‬
‫ולזכותה של מחלקת ההפקה שלנו יש לומר‬
‫שלמחרת באנו לסט‬ ‫והם כבר שינו מה שהיה רקום על הכיסא שלו.‬
‫כעת היה כתוב שם, "ג'ימי החלום".‬
‫ובכך…‬ ‫-לילה טוב.‬
‫החששות מהעבודה עם ג'יימס קאן‬ ‫היו כחלום שהתפוגג.‬
‫ובכן…‬ ‫-או שלא.‬
‫ספר להם מה הוא חשב על רינג התאורה שלך.‬
‫"הדבר הזה לא יהיה על המצלמה בצילומים,‬ ‫נכון?"‬
‫זה היה מוזר.‬ ‫-וכך הכרתי את ג'יימס.‬
‫ובדיוק כשגרג וג'יימס החלו להתוודע זה לזה,‬
‫כמעט הגיע הזמן להיפרד מניו יורק.‬ ‫-להתראות, חבר'ה.‬
‫אך לא לפני שצילמו את הסיום שעושה נעים בלב.‬ ‫-רוח הכריסמס מפעילה את המזחלת.‬
‫כן, זאת. והם מצאו מקום…‬
‫השדרה השישית פינת סנטרל פארק דרום‬
‫היה המקום היחיד‬ ‫שבו יכולנו לגרום לזה לקרות.‬
‫כולם שרים ורוח הכריסמס‬ ‫הולכת וגואה בכל רחבי העולם.‬
‫רוח הכריסמס שמפעילה את המזחלת ו…‬
‫זה שוולטר שר בסוף.‬
‫השירה משכה אותי מאוד.‬
‫רגע של חמימות, כמו שאומרים.‬
‫ובכך הושלמו הצילומים בניו יורק.‬
‫אך כשהמנהל הזוטר קייל בויטר‬ ‫הביא את החומר המצולם ל"ניו ליין",‬
‫התחושה החמימה הפכה להיסוס.‬
‫אני זוכר שבוב קרא לי לבוא למשרדו‬
‫והתחיל בצפייה.‬
‫ויל נמצא שם. אבא חולף לידו ורואה אותו.‬
‫"אבא!"‬
‫-אבא!‬
‫והוא אומר, בעיקרון, "נראה לך שזה מצחיק?"‬
‫היה ברור מה בוב חשב.‬
‫ובוב לא היה מוכן לזה.‬
‫אתה על הפנים!‬
‫תוך שהוא מביט באומץ בעיניו של הבוס שלו,‬ ‫המנהל הזוטר אמר…‬
‫"כן, לדעתי זה ממש מצחיק."‬
‫אתה יושב על כס של שקרים.‬
‫אתה מתייחס לכל דבר ברצינות תהומית.‬
‫כשאתה צופה בחומר המצולם, ללא הקשר,‬
‫הצד המצחיק אינו ניכר.‬
‫אז במקום להניח את "קטן עליו" בצד‬ ‫ולפטר את המנהל הזוטר…‬
‫אולי הוא כיבד את העובדה‬ ‫שלא הייתי מוכן להתקפל,‬
‫כי זה היה ממש מצחיק.‬
‫מבלי להיות מודע לחששות ב"ניו ליין",‬
‫עזב הצוות את ניו יורק בענן של רוח כריסמס.‬
‫אם היינו יכולים להרשות לעצמנו,‬ ‫היינו מצלמים הכול בניו יורק, אבל…‬
‫אז כמו סרטים אחרים רבים,‬ ‫הם הגיעו בסוף לוונקובר, קנדה.‬
‫הרבה יותר זול לצלם על במות בקנדה.‬
‫אך אף במה בוונקובר לא הייתה רחבה מספיק.‬
‫כדי ליצור את הקוטב הצפוני‬ ‫היינו זקוקים למרחק מסוים,‬
‫ללא שום דבר בדרך.‬
‫אז תוכניותיהם לצילומים הוקפאו…‬
‫בסגנון קנדה.‬
‫התמקמנו בזירת הוקי ציבורית בשם PNE.‬
‫זה סיפק להם המון מרחב.‬
‫היה בה מספיק עומק כדי שנוכל לפסל את הסביבה‬ ‫ולהציב רקע שנוכל להאיר.‬
‫וכאן הם בנו את הכפר של סנטה.‬
‫פעלנו לפי דוגמתה של "רנקין-באס".‬
‫כמו כולם.‬ ‫-כל הסטים היו לבנים.‬
‫זה אפשר לכל הדמויות הססגוניות לבלוט‬
‫והחלטנו שזוהי השפה לסט שלנו.‬
‫אבל זאת הייתה שפה שנכתבה ב-1964,‬
‫ו"קטן עליו" נוצר בעולם המשופר דיגיטלית‬ ‫של שנת 2003.‬
‫הטכנולוגיה התקדמה במהירות בזמנו.‬
‫ללא ספק.‬ ‫-לא!‬
‫אפילו עם הגל החדש של…‬ ‫-מעבדי ערכות שבבים גרפיים קיצוניים.‬
‫ג'ון פאברו…‬ ‫-אתה בא?‬
‫לאן?‬ ‫-הלך בקו אחר.‬
‫כדאי לך לעלות על הקו.‬
‫ג'ון ממש לא רצה אפקטים דיגיטליים.‬
‫לדעתי הוא לא רצה שהסרט יזוהה עם תקופה.‬
‫אז כאשר מצלמים באדי בגודל מלא‬ ‫בעולם בגודל של אלפים…‬
‫השתמשנו ככל שאפשר בפרספקטיבה מאולצת.‬
‫אנחנו עוברים לצילום‬ ‫בפרספקטיבה מאולצת על הסט הגדול.‬
‫פרספקטיבה מאולצת היא תכסיס קולנועי פשוט,‬ ‫בתיאוריה.‬
‫זה נעשה בדחיסה.‬
‫נראה שהם זה ליד זה,‬
‫אך השחקנים נמצאים שלושה מטרים זה מזה.‬ ‫איש אינו נמצא היכן שנראה שהוא נמצא.‬
‫ושום דבר כזה לא נעשה כבר 50 או 60 שנים.‬
‫זה היה כמו להמציא את הגלגל מחדש.‬
‫גלגל מעוות ומתנודד, שנע לאיטו.‬
‫טוב, ננסה לבצע חזרה. תתכוננו.‬ ‫-ביום הראשון שבו ניסינו זאת,‬
‫ההפקה בזבזה יום שלם בהכנה של צילום אחד,‬ ‫ללא הצלחה.‬
‫גרג שפע ביטחון…‬
‫ידעתי מה אני עושה.‬
‫אך לאחרים היו ספקות.‬
‫היה חשש מצד "ניו ליין". "זה יצליח?"‬
‫כשהגענו לצילומים בבוקר הראשון,‬ ‫המפיקים היו כה מתוחים‬
‫עד שהחישו את החומר המצולם‬ ‫ישירות למעבדה ועיבדו אותו,‬
‫וצפינו בו בארוחת הצהריים ביום הראשון.‬
‫יש מקום לכולם ברשימת הטובים.‬
‫וכולם אמרו, "זה פועל!"‬
‫וחשבתי, "כן, זה פועל.‬ ‫אם זה לא היה פועל, הייתי מפוטר".‬
‫זאת נקודת מבט טובה.‬
‫אבל אפילו כאשר גרג פקח עין על המתרחש,‬
‫לוח הזמנים היה דחוק ביותר.‬
‫השעון דפק.‬
‫ג'ון היה חייב לרדת מהפרספקטיבה המאולצת.‬
‫נכנסנו לפיגור שהלך וגדל.‬
‫היום לא ממש אעמוד במכסה.‬
‫אך זה לא מצא חן בעיני ג'ו באואר, שאמר…‬
‫אני אמצא לזה פתרון.‬
‫לא נעים לי לבקש,‬ ‫אבל תוכל לעזור לי לעמוד בקצב?‬
‫אז הקמנו יחידה שנייה ובאנו מדי לילה…‬
‫איזה עצלן.‬
‫והכנו את הצילומים.‬
‫לא הייתה לי דקה של חופש במשך ארבעה חודשים.‬ ‫אך זה היה כה כיפי‬
‫עד שלא רציתי להיות בשום מקום אחר.‬
‫כאן איתנו, אולי?‬
‫בסדר.‬
‫אז בשעה שג'ו התיישב, כך עשה גם באדי,‬ ‫על רגליו הקטנות של אבא אלף.‬
‫איך נעשה שוויל ישב בחיקו של בוב נייהארט?‬
‫הרגליים שמשתלשלות היו של ילד.‬
‫נתנו לו לשכב על קרש של מקפצה.‬
‫בוב ניוהארט ישב בכיסא אחר,‬ ‫שלושה מטרים משם.‬
‫וכעת נראה היה שאין גבול‬ ‫לטריקים שלהם בפרספקטיבה מאולצת.‬
‫לא מהר מדי, באדי.‬ ‫-היה לנו ילד בגודל אמיתי בחזית.‬
‫מאחוריהם יש מושב קטן, לילד בן ארבע,‬
‫שמניח את ידיו על כתפיו,‬
‫ובוב ניוהארט צריך להישען הצידה ולומר,‬ ‫"תיזהר!" בשביל הצילום האחד הזה.‬
‫וצילום אחר צילום,‬ ‫הם הנציחו את כל הכפר של סנטה.‬
‫לדעתי צילמנו בפרספקטיבה מאולצת 47 פעמים,‬
‫וזה מספר אדיר.‬
‫אולי קצת יותר מדי אדיר.‬
‫וכולן לא נכנסו לסרט.‬
‫אך בהתחשב במקור ההשראה הניכר של הסרט…‬ ‫-רודולף.‬
‫הייתה חובה לכלול מרכיב אחד.‬
‫ג'ון ידע שהוא רוצה לעשות סטופ מושן.‬ ‫-ג'ו באואר הציל את המצב שוב וידע…‬
‫ידעתי בדיוק למי להתקשר.‬ ‫-אז עשה זאת כבר.‬
‫אני צ'רלי קיודו ויש לי אח, סטיבן.‬
‫שלום, קוראים לי סטיבן קיודו,‬ ‫ויש לי אח קטן, אדוארד.‬
‫"האחים קיודו" זה עסק משפחתי. שלושה אחים.‬
‫זאת קבוצת אחאים שיוצרים אפקטים‬ ‫של סטופ מושן, כאן בלוס אנג'לס.‬
‫לדעתנו האחים קיודו תורמים משהו מיוחד.‬
‫שכה…‬
‫עם מוניטין שאינו קשור ממש בכריסמס…‬
‫זה מטען צינור, ג'ובריית'.‬ ‫-זאת הייתה הזדמנות של פעם בחיים.‬
‫אנחנו יוצרים סרטים מאז ילדותנו‬ ‫והסרט של "רנקין-באס" נתן לנו השראה.‬
‫כן, הגיוני.‬
‫ובאופן הולם, הצילום הראשון שלהם‬
‫כלל את החט הארוך והמסוכן של מר חדשן חדקרן.‬
‫האופן שבו ג'ון תיאר‬ ‫את הסצנה שבה החדשן חדקרן מופיע…‬
‫הוא רצה שהחט יעלה מתוך המים‬ ‫כמו בניין קרייזלר.‬
‫ונחשו מי דיבב את מר חדשן חדקרן?‬
‫להתראות, באדי.‬
‫הלוואי שתמצא את אביך.‬
‫לא הוא.‬
‫ג'ון פאברו דיבב את החדשן חדקרן.‬
‫אני מקווה שתמצא את אביך.‬ ‫-תודה, מר חדשן חדקרן.‬
‫האחים קיודו עמלו בפרך‬
‫והמחווה של ג'ון פאברו ל"רנקין-באס"‬ ‫הלכה ו…‬
‫נמחצה, בפוטנציה.‬
‫סליחה!‬
‫כי משהו נורא עמד לקרות.‬
‫קיבלנו חדשות רעות.‬
‫נקלענו לבעיה משפטית.‬
‫המחלקה המשפטית ב"ניו ליין" החלה לדאוג.‬
‫הם חששו שגנבנו יותר מדי מ"רנקין-באס".‬
‫מה?!‬ ‫-מה?!‬
‫היה ספק אם אכן יש להם הזכויות‬
‫לחקות את התלבושות.‬ ‫-אבל זה בטח טופל כבר.‬
‫מי מפיק את הדבר הזה?‬
‫בעקרון, בפן המשפטי,‬ ‫חשבנו שסגרנו עסקה ושהכול בסדר,‬
‫אז התחלנו ליצור את הסרט.‬
‫אבל המחלקה המשפטית ב"ניו ליין" חשבה אחרת.‬
‫ולפתע פתאום היו עורכי דין…‬
‫בקרבנו.‬
‫עורכי דין על הסט.‬
‫עורכי דין במחלקת העיצוב, שאומרים,‬
‫"למה זה מתייחס?‬ ‫מניין הרעיון הזה? מאיפה זה בא?"‬
‫אנחנו לכודים!‬
‫הם אמרו, "עד כמה הושפעתם?"‬
‫ואמרנו להם, "הושפענו מאוד".‬
‫אי אפשר היה להסתיר‬ ‫את הקשר של הסרט ל"רנקין-באס".‬
‫נכון.‬ ‫-פאברו בא‬
‫והניח את הספר על השולחן בפגישה הראשונה.‬
‫אך הפעם היה עליהם לעשות הכול לפי הספר.‬
‫המפיק בא אליי‬ ‫ואמר שאולי לא נוכל להפיץ את הסרט.‬
‫ואני זוכר שג'ון ישב‬ ‫על הספה המיניאטורית של אבא אלף‬
‫כשראשו מונח על כפות ידיו, כך.‬
‫ובכן, כדי לעבור את הסערה המשפטית הזו,‬
‫יצאה ההפקה לפעולה.‬
‫מה נעשה?‬ ‫-לפתע הייתה לבאדי תלבושת כחולה.‬
‫ניסינו את זה במשך יום אחד.‬
‫צילמנו עם התלבושת המקורית‬
‫ואז ויל הלך להחליף בגדים‬
‫וצילם הכול שוב עם התלבושת השנייה.‬ ‫-אך ברור שזאת הייתה בעיה קשה.‬
‫כבר היינו בשלב ממש מתקדם.‬
‫אם הם לא יקבלו אישור לתלבושת הירוקה,‬ ‫יהיה צורך לצלם הכול מחדש!‬
‫אלוהים!‬ ‫-ואיש לא רצה לעשות זאת.‬
‫אתה מוכן לומר לי מה אתה כן רוצה לעשות?‬
‫אחד הפתרונות היה, "בואו פשוט…"‬
‫לשנות את המעילים באופן דיגיטלי או…‬ ‫אני לא יודע.‬
‫עם זאת, בסופו של דבר,‬
‫לאיומים לפגוע בהפקה לא ממש היו…‬
‫שיניים.‬
‫נאלצנו לבצע קצת עבודה משפטית זריזה.‬
‫בסופו של דבר הוכחנו שזה ריק מתוכן.‬ ‫-למזלנו היו לנו אנשים פיקחים שמצאו פתרון.‬
‫לאחר שהמפלצת הזאת נוצחה,‬
‫הגיע הזמן לצילומים‬ ‫של החללים הפנימיים בניו יורק, שנעשו ב…‬
‫זה לא היה סופרמרקט, אבל זה נראה כך.‬
‫זה היה מוסד פסיכיאטרי שנסגר.‬
‫כן, זה היה מוסד פסיכיאטרי!‬
‫אמרתי, "זה מושלם ל'ניו ליין'".‬
‫אך תפקידו של מעצב ההפקה ראסטי סמית'‬
‫היה להפוך אותו למושלם בשביל "קטן עליו".‬
‫נאלצנו להסב‬ ‫את המוסד הפסיכיאטרי הדרקוני הזה.‬
‫הוא היה נהדר בתור תחנת משטרה,‬
‫אבל זה אחד המקומות הכי מצמררים‬ ‫שהייתי בהם בחיי.‬
‫למה שזה יהיה אחרת?‬
‫אך כשהשמיים התבהרו,‬
‫הם גילו שהבניין הזה מגוון למדי,‬
‫כי הם צילמו בו…‬ ‫-את בית היתומים. את "גרינוויי פרס".‬
‫פרנסיסקו, כיף לומר את זה.‬ ‫-את הדירה של משפחת הובס.‬
‫מה נשים קודם?‬ ‫-אורות.‬
‫אני אוהב את הפעלול של קישוט העץ.‬
‫איך נשים את הכוכב?‬
‫הוא צריך לשים את הכוכב.‬ ‫-תן לי!‬
‫קוראים לזה "חילוף טקסס"‬
‫רואים את השחקן הראשי, ויל פרל.‬ ‫הוא הולך לאחור כדי להעיף מבט,‬
‫ואז הפעלולן רץ ומנתר מהספה…‬
‫והוא נופל.‬
‫הכול בטייק אחד.‬
‫את יודעת שזה לא באמת אני, נכון?‬
‫ויל פרל הביא צחוק משוגע לבית המשוגעים,‬
‫וזואי דשנל הביאה את הלב.‬
‫מעצבן אותה שהיא תקועה ב"גימבלס",‬ ‫עובדת בתלבושת המגוחכת הזאת.‬
‫- טוד קומרניקי, מפיק -‬
‫אתה נהנה מהנוף?‬
‫אבל באורו הזוהר של באדי האלף…‬
‫נשמע שמישהי צריכה לשיר מזמור לכריסמס.‬
‫לך מפה.‬ ‫-היא נמסה.‬
‫אבל בואו נודה באמת.‬ ‫כולנו נמסים קצת כשאנחנו שומעים אותה שרה.‬
‫- ג'ון ברג, מפיק -‬
‫ידענו שהיא יכולה לשיר‬ ‫ופאברו רצה את הדואט ההוא של ג'ובי ובאדי.‬
‫וכשאתם שומעים מישהו שיכול לשיר‬ ‫פותח את פיו, תמיד יש עונג והפתעה.‬
‫צא מפה! אל תסתכל עליי!‬ ‫-וההפתעות לא תמו בזה…‬
‫זה מדגדג!‬ ‫-כי ויל רתם את כישורי האלתור שלו מ-SNL.‬
‫עשה את זה שוב, ויל.‬ ‫ננסה להשיג הדבקה חזקה יותר.‬
‫לצלם פעם אחת כפי שזה כתוב‬ ‫ולצלם שוב עם חלופות.‬
‫אנחנו דבוקים.‬
‫אולי "דבוקים" לא מתאים.‬ ‫-שזה יישמע יותר כמו באדי.‬
‫השטויות של ויל קרעו את הצוות.‬
‫קאט!‬ ‫-אך הן השפיעו אחרת על הכוכב שלצדו.‬
‫אבא?‬
‫מה?‬
‫למרות כל מאמציו להיות…‬
‫ג'ימי החלום.‬
‫ויל חשב אחרת.‬
‫ויל עושה כל הזמן בכוונה‬ ‫דברים שמעצבנים את ג'יימס קאן.‬
‫וג'יימס קאן לא חייך.‬ ‫-ביום שבו צילמנו את סצנת קרב הדגדוגים…‬
‫קרב דגדוגים.‬ ‫-מישהו ממש מטלטל את ג'ימי קאן.‬
‫אחרי הטייק השני, לדעתי,‬ ‫הוא אמר, "סיימנו כבר?"‬
‫אבא?‬
‫מה?‬ ‫-ג'יימס ניסה לסיים את זה, אבל ויל המשיך.‬
‫אבא…‬ ‫-הוא המשיך.‬
‫אני אוהב אותך.‬ ‫-לך לישון עכשיו.‬
‫אתה אוהב אותי?‬
‫להופעתו נטולת הלאות של ויל…‬
‫אבא!‬ ‫-היו יתרונות.‬
‫זה פעל ממש נפלא,‬ ‫מבחינת המתח בינו לבין בנו.‬
‫זה אבא שלי.‬ ‫-אבל אם לא ייזהר…‬
‫הוא שחרר אותי בערבות!‬ ‫-החלום הזה עלול להפוך לסיוט.‬
‫כשהוא מתעצבן על באדי בתחנת המשטרה‬ ‫ומצמיד אותו לזכוכית…‬
‫מה אתה רוצה? כסף?‬
‫כולם בצוות עשו, "רגע!‬
‫יש פה מתח מסוכן."‬
‫אבל רק אדם אחד‬ ‫היה יכול לחמם את ג'יימס קאן לגמרי.‬
‫וזה לא היה ויל.‬ ‫-עוף מפה.‬
‫באחד הימים האחרונים של הצילומים,‬ ‫ג'ון פאברו…‬
‫לחש משהו באוזנו של ג'ימי…‬
‫גם אני אוהב ללחוש.‬
‫והוא ביצע את הטייק שמופיע בסרט.‬
‫לא אכפת לי לאן תלך,‬ ‫או שאתה אלף, או שאתה מטורלל!‬
‫לא אכפת לי שאתה הבן שלי!‬
‫צא מהחיים שלי, עכשיו!‬
‫אז השאלה הייתה…‬
‫"מה לחשת לו באוזן?"‬
‫ופאב אמר, "הזכרתי לו‬
‫שהוא סוני קורליאונה."‬
‫בוא הנה. אתה מתייחס לזה אישית מאוד.‬
‫זה נהדר. קאט.‬
‫מניו יורק ועד ונקובר,‬ ‫צילומי הלייב אקשן הסתיימו לבסוף.‬
‫ועשיתי כזה, "זה נגמר?"‬
‫עכשיו צריך לחשוב על העריכה.‬
‫כי בה מחליטים מה הסרט יהיה באמת.‬
‫אז בשעה שג'ון פאברו והעורך דן לבנטל‬ ‫חשבו על זה…‬
‫אנחנו אוהבים את החלק שבו הוא שר בקול גבוה.‬
‫"אומצתי…"‬
‫האחים קיודו עבדו קשה.‬
‫או קשה למדי, לפחות.‬
‫חלק מהסטופ מושן לא הושלם עדיין.‬
‫במקום זאת היה מישהו‬ ‫שהסתובב עם ראש גדול מקצף.‬
‫דרך אגב, אל תאכל את השלג הצהוב.‬ ‫-אני יודע את זה.‬
‫אבל אז התקשרו אלינו ואמרו‬ ‫שבקרוב תהיה הקרנה מוקדמת.‬
‫הקרנה של "ניו ליין".‬
‫ג'ון הרגיש שאם הקטע של הסטופ מושן‬ ‫לא ייכלל בהקרנה, עלולים לקצץ אותו מהסרט.‬
‫הסטופ מושן, שממנו נבע "קטן עליו",‬ ‫היה בסכנת גירוש.‬
‫לעולם לא תשתלב!‬ ‫-אבל למה?‬
‫ג'ון חשש ש"ניו ליין" מנסים לחסוך כסף.‬
‫הם לא האמינו בסרט כמו ג'ון.‬
‫אך כשהביטו בלוח השנה…‬
‫היה לנו יום אחד לצלם את הדבר הזה‬ ‫לפני תאריך היעד של ג'ון.‬
‫כדאי לגשת לעבודה.‬
‫טוב, אז טריסה דרילינג, אנימטורית מדהימה,‬
‫עובדת חרוצה מאוד,‬
‫אמרה, "חבר'ה,‬ ‫רק תנו לי קפה ואני אצלם את זה ביום אחד".‬
‫היא עבדה 27 שעות ברציפות, למעשה.‬
‫ולדעתי היא שתתה 12 קנקני קפה.‬
‫זה בטח היה…‬ ‫-הקפה הכי טוב בעולם.‬
‫כי…‬ ‫-עמדנו בתאריך היעד.‬
‫הכנסנו אותו להקרנה המוקדמת…‬ ‫-וחזונו של ג'ון פאברו היה מוכן לצפייה.‬
‫"ניו ליין" ביצעה הקרנה קטנה מאוד, כזה…‬
‫לעובדים, חברים וקרובי משפחה,‬ ‫רק כדי לבדוק את הסרט.‬
‫ואנחנו צופים בסרט, ויש לו פסקול זמני.‬
‫אבל לא סטופ מושן זמני.‬
‫ובשעה שכולם החלו לצפות ב"קטן עליו"‬ ‫בפעם הראשונה אי פעם…‬
‫הוא עלה על הציפיות שלי מהסרט.‬
‫לבי פשוט התרונן.‬
‫זהו זה, ב-100 אחוזים.‬
‫ובשעה שנשענו לאחור, מוארים בזוהרה…‬
‫של תפארת הקומדיה המוקרנת,‬
‫באה העת להגיע לסוף,‬ ‫לאותו סיום שעושה נעים בלב.‬
‫והמנוע נדלק והם עפים לדרכם…‬
‫- הסוף -‬
‫וזהו זה. זה הסרט. קרדיטים.‬
‫באמת שחשבתי שהם דילגו על גלגל.‬
‫והייתי בהלם, בלשון המעטה.‬
‫מה היה חסר?‬ ‫-אין רוח כריסמס שגורמת למזחלת לנוע‬
‫ואת זה שוולטר שר בסוף וכולם שרים‬ ‫והצפייה בכל האנשים שבאדי פגש לאורך הדרך…‬
‫כל זה נעלם. הוצא מהסרט.‬
‫ללא אותו סיום כריסמס קסום,‬ ‫היה חשש ש"קטן עליו" יאבד את לבו.‬
‫אז מה בדיוק קרה?‬
‫דבר אחד קרה בין צילומי הסרט‬ ‫לבין הזמן שבו בדקנו אותו,‬
‫וזה היה "מועדון החברים".‬
‫"מועדון החברים"? זה קרה לפני 25 דקות כזה.‬ ‫-"מועדון החברים" צולם…‬
‫אך לא יצא עדיין.‬
‫טוב, כשהוא יצא,‬ ‫חודשים ספורים לפני "קטן עליו"…‬
‫הוא היה מהמם.‬
‫ויל פרל, כוכב הסרט, הופיע בכותרות.‬
‫אנחנו הולכים לרוץ בעירום! כן!‬
‫ויל היה מדהים בסרט הזה.‬ ‫הפופולריות שלו גאתה.‬
‫אבל איך זה גרם לשפל ב"קטן עליו"?‬ ‫-לפתע היה לנו סרט בכיכובו של פרנק "הטנק"…‬
‫אני אהרוג אותך.‬
‫לבוש בטייטס צהובים.‬
‫אני אוהב לחייך. זה מה שאני הכי אוהב.‬ ‫-הוא היה לבוש, לפחות.‬
‫היי, מותק!‬ ‫-היה לנו סרט מתקתק להפליא, עדין וטוב לב.‬
‫לא נראה לי ש"ניו ליין",‬ ‫הבוסים של הבוסים, ידעו מה בדיוק לעשות.‬
‫אנשים חששו שהבדיחות מ"קטן עליו"‬ ‫לא יעבדו על הקהל של "מועדון החברים".‬
‫אז "ניו ליין" ביצעה החלפה.‬
‫הלו?‬ ‫-ג'ון התקשר אליי.‬
‫אני רוצה לדבר איתך.‬ ‫-הוא היה שותף לתהליך העריכה.‬
‫אנחנו אוהבים את הסיום הזה,‬ ‫אז אנחנו משתמשים בו כעת.‬
‫הוא מסר את הגרסה שערך, בעיקרון,‬
‫והודיע לי ש"ניו ליין" לקחה ממנו את הסרט.‬
‫לאחר שנקרע מציפורניו של ג'ון פאברו,‬ ‫היה "קטן עליו" בידיה של "ניו ליין".‬
‫הם ניסו לערוך אותו מחדש וליצור משהו אחר.‬
‫בלו, אתה האיש שלי!‬
‫היה מאבק להפוך אותו לקומדיה רגילה.‬
‫ואולי זה היה קורה, אלמלא הצוות.‬
‫היינו כה מחויבים לחזונו של ג'ון‬
‫ולדרכו להגשמת הסרט הזה,‬ ‫עד שהם לא היו מסוגלים לכך.‬
‫הם לא היו מסוגלים לערוך אותו מחדש‬ ‫ולהפוך אותו למשהו שנראה לאולפן טוב יותר.‬
‫"קטן עליו" פשוט היה גדול עליהם.‬
‫אי אפשר היה לנטוש את שורשי הסרט.‬ ‫אי אפשר לשנות זאת.‬
‫הסיבה שהסרט מצליח עדיין‬ ‫היא שהוא לא איבד את לבו מעולם.‬
‫אמונה, אור, אהבה.‬ ‫אלה הדברים שמניעים את העולם.‬
‫אז "ניו ליין" נתנו לבאדי הזדמנות נוספת‬ ‫ובדקו את הסיום המקורי של ג'ון.‬
‫הם מילאו את האולם‬ ‫בקהל של "מועדון החברים" ו…‬
‫אז ידענו שיש לנו משהו מיוחד.‬
‫והשאר הוא היסטוריה.‬
‫זה החלק הכיפי. החלק שבו הכול משתלם.‬
‫"קטן עליו" לא רק השתלם…‬ ‫-הוא היה סנסציה.‬
‫הוא עלה על הציפיות של כולם.‬
‫"קטן עליו" הפתיע אותי לגמרי,‬ ‫כי בכנות, ציפיתי שאשנא אותו.‬
‫לראות סרט שכתבת זה כמו חלום.‬
‫ואולי זה קרה בזכות החלום.‬ ‫-ג'יימס קאן באמת היה חלום.‬
‫אני אוהב לשמוע את זה.‬
‫או בזכות הופעתה של רוח רפאים‬ ‫מסרטי הכריסמס של העבר.‬
‫אתה תירה לעצמך בעין, ילד.‬ ‫-או אפילו בזכות האיש הזה, בתג השם "וונדה".‬
‫תהיה הסיבה אשר תהיה…‬ ‫-אלוהים, זה ממש מצליח.‬
‫כן, מצליח לעלות בטבלת שוברי הקופות.‬
‫בשבוע השני ליציאתו לאקרנים‬ ‫היינו מספר אחת בשוברי הקופות.‬
‫מי ידע שהוא פשוט ימשיך להכניס כסף?‬
‫למעשה, הוא מכניס יותר מאשר כסף.‬
‫"קטן עליו" היה גם קרש הקפיצה‬
‫ששיגר את הקבוצה הזאת,‬ ‫של יוצרי סרטים צעירים וחסרי ניסיון,‬
‫לשחקים של הוליווד.‬
‫וג'ון פאברו הפך לאחד מעשרת הבמאים‬
‫המכניסים ביותר בכל הזמנים‬ ‫והפיק את סדרת סרטי "איירון מן"…‬
‫נוקמים!‬ ‫-ואת סדרת סרטי "הנוקמים".‬
‫הוא אפילו הוליד את בייבי יודה‬ ‫בעולמו של "המנדלוריאן".‬
‫רגע, אולי ל"רנקין-באס" היה גם…?‬ ‫-מה?!‬
‫לא. אבל אשר לכוכב של "קטן עליו", ובכן,‬
‫ויל פרל הפך, כמובן,‬ ‫לאחד השחקנים הקומיים האהובים באמריקה.‬
‫ואין שום ספק…‬ ‫-אני רון בורגונדי.‬
‫באשר לסיבה.‬
‫הסרט הזה הוא המשחק של ויל.‬
‫הוא פשוט המנוע והלב והנשמה של הסרט.‬
‫ללא ויל, "קטן עליו" לא היה קיים.‬ ‫-אני אוהב אותך.‬
‫מה שוויל פרל עשה היה תואם מאוד לחזון שלי‬
‫מאותו קפה ראשון עם דייוויד ברנבאום.‬
‫הקפה הראשון, שהם שתו כאן…‬
‫אנחנו כאן שוב.‬ ‫-אנחנו כאן.‬
‫במקום שבו שני אנשים מן השורה‬ ‫שתו קפה ובישלו תוכנית.‬
‫אתה זוכר שהמשרד שלי היה שם.‬
‫לא רציתי לנסוע ממש רחוק‬ ‫לפגישה הראשונה איתך.‬
‫אני מבין. אם זה לא מסתדר,‬ ‫אתה פשוט אומר, "אני חייב ללכת.‬
‫יש לי משהו…"‬ ‫-נכון.‬
‫תראה את המקום הזה.‬
‫תראה אותו.‬ ‫-הוא השתנה.‬
‫הוא השתנה. החלונות האלה לא היו כאן.‬ ‫נראה לי שלא, נכון?‬
‫לא. מה שעשו כאן מוצא חן בעיניי.‬
‫אתה ואני, שוב, לדעתי, בתור שני חבר'ה‬ ‫שלא עשו שום דבר, למעשה, באותה תקופה…‬
‫איש מאיתנו לא יצר סרט,‬
‫וישבנו ביחד בגלל התסריט שכתבת,‬
‫עם רעיון נהדר שהיה קורע.‬
‫במקרה זה היה הרעיון הנכון,‬ ‫עם המפיקים הנכונים,‬
‫עם הכוכב הנכון, עם הבמאי הנכון.‬
‫ג'וני פאבס.‬
‫בישיבה הקריאטיבית הראשונה שלנו,‬ ‫קלענו למטרה. היינו על אותו גל, אתה יודע?‬
‫מאותה פגישה ראשונה,‬ ‫היה ברור שג'ון פאברו נועד לקרות.‬
‫בדקו את הצילומים.‬
‫התפקיד היחיד שלך‬ ‫הוא לוודא שכולם חולקים באותו חזון.‬
‫חזון שכלל שלושה דברים פשוטים.‬
‫אה, כן, מה היה הדבר השלישי?‬
‫והדבר השלישי שהוא אמר,‬ ‫שנראה לי שאפתני מאוד, היה…‬
‫נו, תגיד כבר.‬
‫הוא אמר שהוא רוצה‬ ‫שזאת תהיה קלסיקה בת בלי זמן לכריסמס.‬
‫זאת הייתה ההצעה המקורית שלו,‬ ‫והוא הצליח לעשות זאת.‬
‫למזלי.‬
‫אז משאלתו של ג'ון פאברו‬ ‫ליצור קלסיקה בת בלי זמן לכריסמס…‬
‫כתבת תסריט מעולה ויצרנו סרט מעולה.‬
‫התגשמה, כמובן.‬
‫בהחלט רצינו ליצור סרט שישרוד במשך דורות.‬
‫ולעניין דורות,‬
‫כשהחבר'ה האלה החליטו ליצור‬ ‫סרט כריסמס משפחתי,‬
‫הם אכן התכוונו לזה.‬
‫הטיפוס הזה, כאן, הוא אחיו הקטן של ויל פרל.‬
‫תחזור ל"גימבלס"!‬
‫בתו של גרג גרדינר הופיעה בסרט.‬
‫ואמו האובדת של באדי?‬
‫היא מישהי מוכרת.‬ ‫-מישהי מוכרת?‬
‫אהבת חיי!‬ ‫-סליחה, טוד. זאת אשתך.‬
‫ואפילו באדי התינוק עצמו‬ ‫הוא בנו של ג'ון פאברו.‬
‫ג'ון אמר, "אני רוצה ליצור סרט בשביל בני".‬
‫העובדה שהוא רצה אותו חם ונוגע ללב,‬
‫ואתם יודעים, שיהיה בביתה של כל משפחה,‬
‫מעלה דמעות בעיניי.‬
‫ובדומה לרוח הכריסמס עצמה…‬
‫לעתים קרובות, זה מתחיל באדם אחד.‬
‫זה התחיל באדם אחד, דייב ברנבאום,‬
‫שישב וכתב משהו והאמין בו כשאיש לא…‬
‫איש לא עודד אותו.‬
‫כשכתבתי את הסרט, כתבתי אותו בתור בן.‬
‫ועכשיו אני אב, אז…‬
‫העובדה שאני יכול להראות את הסרט כיום,‬ ‫לילדים שלי,‬
‫היא פשוט הכול.‬
‫כשדייוויד ברנבאום כתב את "קטן עליו",‬ ‫הוא התחבר ליותר מאשר לקומדיה בלבד,‬
‫ליותר מאשר לסרט שעושה נעים בלב.‬
‫אני אהיה כאן לצידך תמיד.‬
‫אולי אפילו חשוב יותר מכריסמס עצמו.‬
‫אבי הלך לעולמו כשהייתי צעיר.‬
‫הסרט הזה עוסק בחיפוש אחר האב.‬
‫כאשר כתבתי את הסרט,‬ ‫זה מה שבאמת רציתי שבאדי ישיג.‬
‫אז בסוף הסרט,‬
‫כשוולטר מחבק את באדי,‬
‫זהו הסרט, מבחינתי.‬
‫בן שלי, אני אוהב אותך.‬
‫וכך, המורשת של "קטן עליו"‬ ‫היא שסרט שעוסק במשפחה‬
‫הפך לסרט הכריסמס האולטימטיבי למשפחות.‬
‫אז כדאי שנעניק גם למשפחת "קטן עליו"‬ ‫קצת אהבה,‬
‫כי בזכות החבר'ה האלה,‬ ‫הסרט הזה לא רק עוסק באהבה,‬
‫הוא ממש נוצר ב…‬
‫אהבה.‬ ‫-אהבה.‬
‫הייתה הרבה אהבה.‬ ‫-ואור.‬
‫שבאמת הפחית קצת את החשכה שבעולם.‬
‫זה קסם. זה ממש קסם.‬
‫וזוהי המשמעות האמיתית של כריסמס.‬
‫כריסמס שמח!‬
‫- הסוף -‬
‫אני מרגיש כמו… כשאני מחזיק את הדבר הזה.‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬