EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Bumper.
I 2003 sås en høj, relativt ukendt mand
danse muntert på et bord i…
…et nedlagt psykiatrisk hospital.
Det er et af de uhyggeligste steder, jeg har været,
Han er vanvittig.
-Skør eller ej… -Det var forrykt!
…så har denne tidløse, elskede film i næsten 20 år
fyldt verden med juleglæde ved…
At synge højt.
-Med et hold af… -Totalt ukendte.
Og nogle kendte.
Drømme-Jimmy. Han var min drøm, ja.
Men den inspirerende julekomedie dukkede ikke op ud af det blå.
-Jeg vil bruge stop-motion. -Den var selv inspireret…
Præcis som Rankin/Bass.
Klar, julemand?
…og fik hurtigt juridiske problemer.
-Hvad? -Hvad?
Er det her Filmene vi er blevet sagsøgt for?
Denne afgjort morsomme…
Du er elendig.
…julekomedie…
Studiet syntes ikke om den.
…blev konstant anfægtet.
Det er fuldkommen vanvittigt af dig
at mene, at Will Ferrell skal spille hovedrollen…
-Nej! -…i noget som helst.
Og som Buddy selv,
er skabelsen af denne juleklassiker en historie om en ydmyg begyndelse…
Nå. Hvad gør jeg så?
…som ved hjælp af stædighed udviklede sig
til en af de mest overraskende juleklassikere nogensinde.
Bliv, han tager bukserne af.
Kunne det være anderledes?
ALF
Dette er Julefilmene vi er rundet af.
Nu skal vi forberede næste jul.
Alf, den fantastisk store historie
om en høj, kejtet mand, som tror, han er en alf.
-Det er latterligt. -Helt latterligt.
Og han leder efter sin…
-Far! -Som er aggressiv.
-Vil du have penge? -Han irriterer alle…
-Hej! -Forsvind!
Kald mig alf én gang til…
…og trækker en i skægget…
-…mens han forelsker sig… -Jeg er forelsket, og alle må vide det.
…og varmer sin fars vrede, kolde hjerte
og til sidst redder julen.
Men starten på historien…
Den begynder langt fra Nordpolen.
Faktisk begynder den her i 1970'erne i Philadelphia,
helt konkret med en jødisk knægt,
som havde en noget uortodoks tilgang til julen.
Hanukkah var skøn,
men der er noget særligt ved julen.
Meget er helt særligt ved julen.
Man løber ned ad trappen til gaver.
-Og glem ikke, at det er… -Koldt udenfor, varmt inden døre.
-Men det David elskede allermest… -Jeg elsker virkelig julefilm.
-David så julefilm… -På alle tidspunkter.
Indtil tiden blev 1993, da han forlod Philadelphia og rejste…
Over havet af hvirvlende, snurrende vingummier.
…på vej til Hollywood med en drøm om at blive filmmanuskriptforfatter.
-Men i stadet arbejdede han på en… -Lingerifabrik. Ja.
Det er herligt at leve.
Jeg vidste alt om spaghettistropper.
Men det perfekte liv for en ung mand var ikke nok for David.
L.A. var helt forkert.
I julen var der varmt og underligt,
så for at føle mig mere hjemme
lejede jeg en masse julefilm.
Men da han genså en af sin barndoms yndlingsfilm,
fik David en lysende idé.
Lad os kalde ham…
Rudolf.
-Der præcis som David i L.A.… -Rudolf er aparte.
Han passer ikke ind. Han vil finde ud af, hvor han hører til.
Klar, julemand.
Og hans sympati for det stakkels, deforme rensdyr
gav David Berenbaum en idé…
-Jeg har en idé. -…som ville forandre julen for altid.
Jeg ville erstatte Rudolf med en stor alf.
-Og idéen hed… -Alf.
Åh, javel.
Så med et hjerte opfyldt af juleuskyld
fra Rankin og Bass,
begyndte David at banke en julehistorie sammen
om en alf ved navn Buddy i New York City.
Jeg passer ikke ind.
Alf er sjov.
Det er en god start.
Den var fjollet.
Men på den anden side…
Et kendetegn ved en julefilm er, at den skal have et stort hjerte.
Så for Alf…
Den følelsesmæssige rejse i Alf var en historie om en far og en søn…
Noget, som lå David meget nært.
Min far døde, da jeg var ung,
så filmens følelsesmæssige drivkraft er hans søgen efter faren.
Og jeg vidste…
Far, jeg elsker dig.
…at det var noget, jeg kunne relatere til.
Og det var den rejse, jeg ville sende Buddy ud på.
Med et færdigt manuskript var tiden inde til at finde juletilbud.
Min agent syntes, manuskriptet var godt.
Og pludselig havde han et studie.
MCPA købte rettighederne i et år.
Og sådan fik Alf … ben at gå på.
Så de gik straks i gang med castingen,
og selvfølgelig ville de have
med en legende fra Saturday Night Live,
men ikke ham, du tror.
De ville gøre det til en Chris Farley-film.
Se mig, jeg er dækket af alfestøv!
-Det var blevet en anderledes film. -En film, som David…
-En helt anderledes film. -…ikke ville lave.
Så fordi han var så glad for sit manuskript,
besluttede David at lade den enårige licens løbe ud…
…så han kunne komme ud af kontrakten og møde en på denne café.
En, som virkelig forstod ham.
En som producer Jon Berg.
Jeg møder en forfatter, som jeg aldrig har mødt før.
Han er helt ukendt…
Jeg var totalt ukendt.
…og helt ny, men han har talent.
Det kan man sige.
Han vil have en manager, og jeg siger: "Jeg vil være din manager."
Lige, hvad han manglede. En med erfaring.
Jeg er ingenting og har næsten ingen erfaring.
Men han havde en partner, Todd Komarnicki.
-Da Jon og David drak kaffe sammen… -Vi havde kun råd til kaffe.
…gav Jon dem noget at tygge på.
Jeg har ikke råd til at give frokost.
Hvad kunne Jon så bidrage med?
Will Ferrell som Buddy.
Undskyld forsinkelsen…
Jon og jeg kunne se, at manuskriptet var skræddersyet til ham.
Hvad er din yndlingsplanet?
En ting ramte Will altid i Saturday Night Live.
-Hvad? -En evindelig uskyld.
Rul en fed af kammeratskab og fyr den af.
Han udstrålede glæde.
-Så tjek mig ud! -Og for Jon og Todd…
-Det er væsentligt for Buddy. -Jeg elsker at smile.
Derfor var Will perfekt.
Det bliver sejt.
Men med Davids høje standarder,
kunne de så overbevise ham?
Fint! Fantastisk! Det gør vi.
De prøvede, men De svarede rigtigt.
Spørgsmålet var så: Kan Jon Berg skaffe Will Ferrell?
Det er klart.
Mens den uerfarne producer lo nervøst…
Pudsigt nok kan man være en god producer
ved at spille basketball lørdag formiddag på en agents tennisbane.
Jon snørede skoene og gjorde sig klar.
Måske til at få en kurv.
Der var Jason Heyman, som repræsenterede Will Ferrell.
Han får manusset og kan lide det.
Han sender det til Julie Darmody, som var managerassistent.
Hun kan lide det og sender det videre op
til den store kanon i Wills liv, Jimmy Miller.
Han kan lide manusset og sender det til Will.
Endelig læste Will det, og hans folk sagde, han var med på den,
og så begyndte rejsen.
-Så vores tre ukendte… -Ja.
-…fik denne kendte til at sige… -Ja.
Nu var udfordringen at få et studie til at sige…
-Ja. -Jeg ringer til studierne.
Min elevatortale var god.
Jeg siger, jeg har et godt manus…
-Ja? -…og Will Ferrell med om bord.
Ja!
-Jeg prøver at opildne dem. -Ja!
-Men… -Alle sagde nej.
Alt går galt for mig.
Noget af det nemmeste for folk i Hollywood er at sige…
-Nej. -Man hører oftest et…
-Nej. -Nej?
Åh.
Men de hørte også noget chokerende.
De sagde, at det var vanvittigt af mig
at mene, at Will Ferrell skulle spille hovedrollen…
Nej!
…i noget som helst.
-Han var ikke rigtig… -Totalt ukendt.
-Sandt nok havde Will… -Ingen erfaring.
-…med at lave film. -Nemlig.
Hold mund.
Det er svært
at tænke: "Nå ja, engang var Will Ferrell ikke en stor stjerne."
Det er, som om jeg tager tossepiller.
Men dengang var Wills eneste film på markedet,
A Night at the Roxbury.
Som ikke ligefrem var en knaldsucces.
Den indfriede ikke forventningerne.
Vi var de første, der ville have Will i centrum.
Det viste sig ikke at være de eneste.
Ud af det blå ringede Cale Boyter til mig.
Han er en bjørn.
Okay, fint. Farvel.
Han var som et tordenvejr.
Hvem er du?
Godt spørgsmål.
Cale Boyter var underdirektør, med tryk på under,
hos New Line Cinema.
Som på det tidspunkt mest var kendt for…
Morderisk mareridt.
Og andre særprægede gyserfilm og komediefilm,
-men ingen familiefilm. -Er det ikke sært?
Cale havde slet ingen film lavet.
Jeg havde aldrig stablet en film på benene. Jeg vidste intet.
Men drevet af et simpelt ønske…
Jeg er vild med Will Ferrell. Jeg vil se mere.
Underdirektøren…
Jeg tog manuskriptet, læste det og sagde: "Det er sgu utroligt.
Det er perfekt til ham."
De ringede og sagde: "Vi vil have rettighederne."
Det er rart at møde en anden med interesse for alfekultur.
Velkommen til kurset i filmproduktion. Endelig har man skuespilleren.
-Ja! -Et studie er interesseret.
Ja.
-Men har ikke fået grønt lys. -Nej!
Manuskriptet er et ud af den million, som folk sender til instruktører.
Selv om manus var et ud af en million, var chancen hos de ønskede instruktører…
Ron Howard, Steven Spielberg.
…en ud af en million.
Man får ikke dem fra A-listen.
Hvad B-listen angik…
Vi mødte folk, som ville gøre Jovie til en prostitueret.
Jeg prøver bare at overleve julen.
De gik imod historiens sjæl.
For at friste den rigtige instruktør, gik de virkelig oldschool.
Vi holdt møder der, hvor de optog Old School.
Nej, seriøst, Old School.
Filmen med Will Ferrell, Luke Wilson og Vince Vaughn.
Mit livs bedste dag.
Vince var sammen med os, mens vi talte om instruktører,
og han foreslog Favreau.
Hvad? Skuespilleren Jon Favreau?
Han havde haft filmroller.
Du er Jon Favreau. Rocky Marciano, Deep Impact, Swingers.
Dengang vidste ingen, hvad han kunne som instruktør.
-Vince Vaughn vidste det. -Du er sej. Og du ved det ikke selv.
Favreau havde lavet én film. På det tidspunkt havde han lavet Made.
Hans film var med Vince Vaughn, men han var ikke en stor instruktør.
Men de aftalte et møde med ham.
-Vi sad i et lille lokale. -Det her skal være godt.
Han kommer ind og slår ned på tre ting.
Nummer et…
JON FAVREAUS IDÉER
På bordet lægger han
en bog om…
-En fersken, der bor på en gård. -Nej, det var en bog om…
Rankin/Bass.
Lige et øjeblik!
-Altså det… -Rankin/Bass.
-Produktionsselskabet bag… -Rudolph.
Davids yndlingsjulefilm.
-Herligt. -Det er en god start.
Og han sagde: "Den skal være grundlaget for kostumernes udseende."
Han nævnte vist endda alfen Hermey.
Hermey!
Er du ikke færdig endnu?
Favreau så ikke blot inspirationen til Davids manus,
men han sagde:
Jeg vil bruge stop-motion.
"Sådan skal Nordpolen se ud. Præcis som hos Rankin/Bass".
Og vi sagde: "Det lyder sgu ret fedt."
Det lyder også heldigt, men det gør det næste i endnu højere grad.
Det andet var, at for ham var julen
en helt særlig tid.
Hans mor var død, da han var lille, omkring juletid.
Han og hans far så julefilm og kom over det sammen.
Og det var nemt at se for Jon…
Det slog mig på vej herover,
…som var blevet far for nylig,
-Det er en far og søn-film. -Det er en dreng.
Han ville lave noget, han kunne se med sine børn.
Han var en grøn instruktør, men…
Da jeg hørte det, tænkte jeg: "Han er vores mand."
-Vent, vi har ikke hørt hans tredje idé. -Okay.
Det tredje, han sagde, som jeg fandt ret ambitiøst, var…
Ved I hvad?
Det fortæller vi jer, når vi er nærmere jul.
Lige nu behøver I kun at vide…
Det var lige det, vi ville høre.
Fint! Så var Jon Favreau hyret…
Jeg blev glad.
…hvorefter New Line Cinemas direktør, Bob Shaye, sagde…
-Ved du, hvad det vil koste? -Alf var vist ikke hans kop te.
Alligevel regnede New Line på det.
Og da alle har det fint med det kreative…
Ja…
Du ved.
Jah?
Vi har grønt lys, og skal lave filmen.
-Jah! -Ja.
-Mod alle odds fik de nye folk… -Ja.
…omkring $30 millioner af New Line.
Og så lod de os om at lave filmen.
En film om en fars kærlighed.
En film om julens magi.
-En film… -Som var instruktørens anden.
Og producernes første.
Og jeg ved ingenting.
De må lære det i praksis.
Som ny producer anede jeg intet om processen.
Vi vidste ikke, hvordan man manøvrerede.
Jeg vidste kun, at vi skulle hyre folk med styr på det.
Så det gjorde de.
Det er sjovt. Da Jon ringede, var jeg i dette lokale.
Du er nok hjemme.
Han begyndte at fortælle om sine idéer.
-Jeg tænkte: "Det er skønt." -Skønt!
Jeg blev ringet op angående en julefilm i New York.
Han spurgte, om jeg kunne stop-motion,
-hvilket jeg kunne. -Wow!
Jeg var stor fan af Will Ferrell.
Og hvad scenografen angik…
-Jeg syntes, han var fremragende. -Vi bør mødes.
Han ønskede, at filmen skulle føles som Rankin/Bass…
Men I skulle ikke plagiere Rankin/Bass, vel?
Vi mente ikke, det var kopieret, men inspireret.
Meget tydeligt inspireret.
-Hvad? -Hvad?
Så det gik de i gang med at få styr på.
Jeg regnede med, de kunne få en aftale med Rankin og Bass.
Er du sikker?
Det var ikke Lucasfilm. Det var ikke Star Wars.
Præcis. Det burde ikke være noget problem.
Apropos stjerner, så var det det sidste, de manglede.
Noget af det vigtigste var, hvem der skulle spille Walter.
-Her er Garry Shandling! -Garry Shandling er et komisk geni.
Det er ikke let for mig, men…
Han sagde nej.
Men heldigvis bragte det os til den næste på listen,
nemlig James Caan.
-Jimmy Caan var dramatisk skuespiller. -Dramatisk? Jo da.
-Jeg er meget… -Dramatisk.
Han har medvirket i store film.
Han er en barsk fyr. Han er en machomand.
Sonny Corleone!
Og du blæser deres hjerner ud over dit tøj!
Hvis nogen kunne tilføre rollen alvor og styrke, var det…
James…
…Caan.
-Fulde af håb kontaktede de ham. -Hallo?
James Caan læste manusset og sagde heldigvis…
Hvorfor ikke?
Men hvis James Caan var med…
Vi var vist alle lidt bange for James Caan.
…så ville James Caan være at finde på settet.
For at skaffe lidt balance i tingene, ledte de så
efter alfen Buddys medspiller, Jovie.
Studiet pressede på for at få os til at hyre Katie Holmes som Jovie.
Det er din tid.
-Hun var en stjerne. -Ja.
Vi fik hende ikke. Hun ville ikke.
En lang historie.
Mange aflagde prøve.
Hvad med mig?
Blandt andre Zooey Deschanel.
Zooey var en meget ung skuespiller.
Jeg har aldrig haft et job.
Hun udstråler næsvished, men også hjertevarme.
Zooey er en dygtig skuespiller.
-Men tillige… -Hun kunne synge.
Og det ville vi gerne bringe for dagen.
-Så de sagde til Zooey… -Du bliver god.
-Så skulle de caste hendes chef. -Krøller på 15 cm.
Vi gik efter Wanda Sykes.
-Hvad vil du? -Men hun sprang fra i sidste øjeblik.
Favreau kendte Faizon Love og ringede til ham.
Han gjorde os en tjeneste.
På hans navneskilt står Wanda.
Vi havde allerede lavet hendes navneskilt,
så det ville han have på.
Jon Favreau ringede til nogle flere for at besætte de sidste roller i Alf.
-Favreau… -Hallo?
…ville have Bob Newbart som Alfefar.
-Og som… -Julemand!
Ed Asner som julemanden.
Det er det værste, jeg nogensinde har hørt.
Det var nogle geniale valg.
Og da valgene var valgt, gik turen til Manhattan…
…i 13 dage og få optaget så meget julestemning som muligt.
De 13 dages juleoptagelser
begyndte i New York City den 2. december 2002
med et begrænset budget og meget kort tid.
Jeg skulle finde ud af at filme gaderne.
Hvordan indfanger vi New Yorks energi,
uden det virker forlorent?
Og svaret?
Man gør det i virkeligheden.
Derfor sendte vi dem ud i gaderne.
De samlede et lille hold, som skulle filme i farten.
Vi udviklede en guerillastil.
Først filmede vi i Lincoln Tunnel.
Jeg var nervøs for Will.
Han gik ind i tunnelen med fotografen.
-De står klinet op ad væggen. -Det er vildt.
Det var bare første optagelse.
Den dag filmede vi Will, som legede med svingdøren.
-Løb ud i trafikken. -Han fandt tyggegummiet.
Vi filmede på Park Avenue.
Vi kalder den Tootsie-optagelsen.
-Og statisterne? -Almindelige mennesker,
ikke skuespillere.
-Manden i den røde joggingdragt… -Julemand!
Han var der bare.
Han gik hen og rørte ved folk.
Alt kunne ske. Det gjorde mig mest bange.
-Skuespilleren, de andre var bange for… -Sonny Corleone!
…ville snart stemple ind.
Man sagde, at James Caan kunne være besværlig.
Dumme…
Vi havde nok alle hørt historier om, at James Caan
var en noget … vild mand.
Den "vilde mand" måtte opretholde sit ry og kom med en meddelelse.
-På sin første dag… -Holdt han en tale.
"Jeg hedder James Caan, men jeg vil gerne have, I kalder mig…
Drømme-Jimmy.
"Når folk spørger: 'Hvordan var James Caan?'
skal I med det samme svare: 'Drømme-Jimmy? Han var en drøm.'"
Det lyder godt.
Og vores produktionsafdeling
havde til næste dag
ændret broderiet på hans stol,
og der stod bare Drømme-Jimmy.
-Og med det… -Farvel.
…sluttede bekymringerne om at samarbejde med James Caan.
-Altså… -Eller gjorde de?
Hvad han mente om din smarte ringlampe?
"Den ***** tingest er vel ikke tændt under optagelsen?"
-Det var mærkeligt. -Sådan mødte jeg James.
Da Greg og James var ved at lære hinanden at kende,
var det tid til at forlade New York.
Farveller.
Men først skulle slutscenen i kassen.
Kanen kører på julestemning.
Ja, den. Og de fandt et sted…
Lige ved krydset mellem 6th Avenue og Central Park South
var det eneste sted, vi kunne bruge.
Alle synger, og julestemningen vokser i hele verden.
Julestemningen, som får kanen af sted,
og Walters sang til sidst.
Sangen ramte mig virkelig.
Et såkaldt feelgood-moment.
Dermed var optagelserne i New York fuldført.
Men da Cale Boyter kom hjem til New Line med optagelserne,
blev feelgood-følelserne til betænkeligheder.
Bob bad mig komme ind på sit kontor
og trykkede på play.
Will ser sin far gå forbi.
"Far!"
Og Bob sagde: "Synes du, det er sjovt?"
Bobs mening var åbenbar.
Det var ikke noget for Bob.
Du er elendig.
Mens han tappert mødte sin chefs blik,
sagde underdirektøren…
"Ja, jeg synes det er sjovt."
Du sidder på en falsk trone.
"Du tager alting så alvorligt."
Når man ser materialet ude af kontekst,
skal de ikke underholde.
Så i stedet for at lægge Alf på hylden og fyre sin underdirektør…
Måske respekterede han, at jeg ikke lod mig kyse,
for det var *****sjovt.
Lykkeligt uvidende om New Lines forbehold,
forlod holdet New York i julestemning.
Vi ville have filmet alt i New York, hvis vi have haft råd.
Så som med så mange andre film endte de i Vancouver i Canada.
Filmstudierne i Canada er meget billigere.
Men ingen af studierne i Vancouver var brede nok.
For at skabe Nordpolen, måtte vi have plads
uden forhindringer.
Så deres optagelser blev lagt på is…
…på canadisk maner.
Vi rykkede ind i det offentlig ishockeystadion PNE.
Her var masser af plads.
Her var plads nok til landskabet og en kulisse, vi kunne lyssætte.
Og her byggede de julemandens landsby.
Vi brugte Rankin/Bass som reference.
-Også I? -Alt var holdt i hvidt.
Det fik de farverige figurer til at træde frem.
og vi vedtog, det var stilen til dekorationen.
Men stilen var fra 1964,
og Alf blev indspillet i den digitalt forbedrede verden i 2003.
Teknologien buldrede frem.
-Det har du ret i. -Nej!
-Selv med den nye bølge af… -Chipsæt-grafikprocessorer.
-Ville Favreau… -Vil du med?
-Hvorhen? -…ikke på toget.
Jeg ville overveje at stige på.
Jon ønskede ikke digitale effekter.
Han ville ikke have, den skulle blive forældet.
Så når de filmede store Buddy i en verden indrettet til alfer…
Vi brugte så vidt muligt forceret perspektiv.
Vi går til optagelsen i forceret perspektiv.
Forceret perspektiv er et simpelt filmtrick. I teorien.
De skal forestille at være ved siden af hinanden,
men skuespillerne er i virkeligheden tre meter fra hinanden.
De er ikke, hvor man tror.
Og det er ikke blevet brugt i 50-60 år.
Vi genopfandt hjulet.
Et deformt hjul, som var svært at få til at rulle.
Godt. Vi laver en prøve. Alle klar.
Den første dag
brugte produktionen en hel dag på det, uden det lykkedes.
Mens Greg troede på det…
Jeg vidste, hvad jeg lavede.
…tvivlede andre.
New Line var bekymrede for, om det ville virke.
Efter den første formiddags optagelser var producerne så nervøse,
at de fik optagelserne ekspresfremkaldt,
og vi så dem i frokostpausen.
Der er plads til alle på Artig-listen.
Og alle sagde: "Det virker!"
Og jeg tænkte: "Ja. Ellers ville jeg blive fyret."
Et fornuftigt perspektiv.
Men selv om Greg holdt et vågent øje med det hele,
-var det svært at holde tidsplanen. -Uret tikkede.
Jon måtte droppe forceret perspektiv.
Vi kom bagud.
Jeg kan ikke helt opfylde dagens kvote.
Men det passede ikke Joe Bauer, som sagde…
Lad mig finde ud af noget.
Vil du hjælpe mig med at indhente det forsømte?
Så vi samlede et hold til, og hver aften kom vi…
Dovenlars.
…og forberedte arbejdet.
Jeg havde ikke fri i fire måneder.
Men det var ærligt talt så sjovt,
at der ikke fandtes et bedre sted.
Her hos os, måske?
Okay.
Ligesom Joe tog Buddy plads. På Alfefars små ben.
Hvordan skal Will sidde på skødet af Bob Newhart?
Benene, man ser, tilhører et barn.
Han ligger på en vippe.
Bob Newhart sidder tre meter væk.
Der var ingen grænser for deres forcerede perspektiv-tricks.
-Ikke for hurtigt. -Vi havde et barn i forgrunden.
Bag ham sidder en fireårig dreng
med hænderne på hans skuldre,
og Bob Newhart må læne sig til siden og sige: "Pas på!"
Bare til den optagelse.
Og med en optagelse ad gangen filmede de alt i julemandens landsby.
Vi endte med 47 indretninger til forceret perspektiv,
hvilket er rigtig mange.
Måske lidt for mange.
Og ikke alle var med i den endelige film.
-Men med tanke på inspirationskilden… -Rudolf.
…var der en ting, som bare skulle med.
-Jon ville bruge stop-motion. -Heldigvis kendte vores helt, Joe Bauer…
-Jeg kendte de helt rigtige. -Få fat i dem.
Jeg hedder Charlie Chiodo og har en bror, Stephen.
Hej, jeg hedder Stephen Chiodo, og jeg har en lillebror, Edward.
Chiodo Brothers er et familiefirma. Tre brødre.
Vi er en gruppe søskende, som laver stop-motion-effekter.
Vi mener, at Chiodo Brothers tilfører noget særligt.
Kors i...
Der var ikke meget jul på deres CV…
Det er en rørbombe.
…så det var deres livs chance.
Vi har lavet film, siden vi var små, og Rankin/Bass inspirerede os.
Ja, det er klart.
Og meget passende var der i deres første scene
hr. Narhvals lange, farlige tand.
Jon havde beskrevet scenen med narhvalen.
Tanden skulle komme op af vandet
som Chrysler-bygningen.
Og hvem lagde stemme til hr. Narhval?
Farvel, Buddy.
-"Jeg håber, du finder din far." -Nej, ikke ham.
Jon Favreau lagde stemme til narhvalen.
-Jeg håber, du finder din far. -Tak, hr. Narhval.
Mens brødrene arbejdede hårdt,
var hyldesten til Rankin/Bass
på vej til at … miste fodfæstet.
Undskyld!
For der var noget afskyeligt på vej.
-Vi fik dårlige nyheder. -Vi fik problemer med tilladelsen.
New Lines juridiske afdeling begyndte at blive nervøs.
De frygtede, at vi havde stjålet for meget fra Rankin/Bass.
-Hvad? -Hvad?
Der var tvivl om, hvorvidt de måtte kopiere kostumerne.
Det var der vel kommet styr på? Hvem producerer filmen?
Vi troede, vi havde en aftale, og at alt var i orden,
så vi gik i gang med filmen.
Men New Lines juridiske afdeling mente noget andet.
Og pludselig fik vi selskab af advokater.
Der var advokater på settet.
Advokater i scenografien spurgte: "Hvad er din reference?
Hvor har du idéen fra?"
Vi er fanget!
De spurgte: "Hvor influerede er I?"
Og vi svarede: "Meget influerede."
Forbindelsen til Rankin/Bass kunne ikke skjules.
-Sandt. -Favreau kom ind
og smed bogen på bordet ved det første møde.
Men man mente ikke, at alt var efter bogen.
Produceren fortalte mig, at filmen måske ikke kunne udgives.
Jeg husker, at Jon sad på Alfs miniaturesofa
med hovedet i hænderne.
For at komme igennem denne juridiske storm,
gik produktionen i aktion.
-Hvad skal vi gøre? -Buddys blå tøj dukker op.
Vi prøvede det en hel dag.
Vi optog med det originale tøj,
så skiftede Will,
og gentog det hele i det andet tøj.
-Men der var et problem. -Vi havde mange optagelser klar.
Hvis de ikke måtte bruge det grønne tøj, skulle de tage det hele om.
-Åh gud. -Og det havde ingen lyst til.
Vil du fortælle mig, hvad du har lyst til?
En udvej var: "Vi kan bare…"
Ændre jakkerne digitalt eller … hvad ved jeg.
Men truslerne mod produktionen
var lidt … tandløse.
Advokaterne arbejdede hurtigt.
Det viste sig, at alt var i orden.
Nogle dygtige folk fik styr på det.
Da det monster var tacklet,
gik man til indendørsscenerne i New York,
som blev filmet i … altså…
Det lignede et supermarked.
Det var et nedlagt psykiatrisk hospital.
Nå ja! Et psykiatrisk hospital.
Det var perfekt til New Line.
Men det var scenograf Rusty Smiths opgave
at gøre det perfekt til Alf.
Vi skulle ændre det drakoniske psykiatriske hospital.
Det var en god politistation,
men det er det uhyggeligste sted, jeg har været.
Kunne det være anderledes?
Men da uvejrsskyerne forsvandt,
viste det sig, at bygningen var ret anvendelig,
for her filmede de…
Børnehjemmet. Greenway Press.
Francisco er sjovt at sige.
Hobbs' lejlighed.
-Hvad skal på først? -Lysene.
Jeg elsker stuntet, da han pynter træet…
-Hvad med stjernen? -Han skal sætte stjernen på.
Det klarer jeg.
Det kaldes et "Texas switch".
Man ser skuespilleren, Will Ferrell.
Han løber ud af billedet,
og så løber stuntmanden ind og sætter af fra sofaen,
og det vælter.
Det hele i én optagelse.
Du ved godt, det ikke er mig, ikke?
Mens Will Ferrell tilførte humor,
tilførte Zooey Deschanel sjæl.
Hun er møgsur over at arbejde i Gimbels i det latterlige kostume.
Nyder du udsigten?
Men alfen Buddys lyse sind…
Nogen må hellere synge en julesang.
-Gå din vej. -…smelter hun.
Men vi smelter alle lidt, når vi hører hende synge.
Hun kunne synge, og Favreau ville have duetten
mellem Jovie og Buddy.
Når nogen åbner munden og kan synge,
bliver man glad og overrasket.
Ud! Se ikke på mig!
Der kom flere overraskelser…
-Det kilder! -…når Will improviserede.
En gang til, Will.
Optag én gang, som det er skrevet, og derefter med alternativer.
-Vi er tætte. Måske ikke "tætte". -Det skal være mere Buddy.
Wills numre fik holdet til at le.
Tak!
Men ikke hans medspiller.
Far?
Hvad?
Selv om han gjorde alt for at være…
Drømme-Jimmy.
…kom Will på tværs.
Will drillede hele tiden James Caan.
-Og det morede ikke James Caan. -Da vi optog kildekampen…
-Kildekamp! -Jimmy får en hård medfart.
Efter optagelse to sagde han: "Er den i kassen?"
-Far? -Hvad?
James vil slutte, men det vil Will ikke.
-Far. -Han holdt ikke.
-Jeg elsker dig. -Sov nu.
Elsker du mig?
Det at Will blev ved…
-Far! -…havde fordele.
Det bidrog til
den anspændte stemning mellem far og søn.
-Min far. -Men han må passe på.
-Han fik mig ud. -Drømmen kan blive et mareridt.
Da han bliver gal og presser Buddy op mod ruden…
Vil du have penge?
…tænkte alle: "Hov!"
Der er farlige spændinger i luften.
Men kun en person kunne få James Caan til at slå gnister.
-Og det var ikke Will. -Gå din vej.
På en af de sidste optagedage hviskede Jon Favreau…
…noget til Jimmy…
Jeg vil også hviske.
…og den optagelse er med i filmen.
Det rager mig, hvor du går hen, at du er en alf,
at du er skør, og at du er min søn!
Forsvind ud af mit liv! Nu!
Så spørgsmålet var…
"Hvad hviskede du til ham?"
Fav svarede: "Jeg mindede ham om,
at han var ***** Sonny Corleone.
Kom her. Du tager det for personligt.
Flot. Tak.
Fra New York til Vancouver var optagelserne endelig forbi.
Jeg tænkte: "Er det slut?"
Nu skal der klippes.
Der afgør man, hvordan filmen bliver.
Så mens Jon Favreau og klipperen Dan Lebental gjorde det…
Vi kan lide, han synger højt.
Jeg blev adopteret
…havde Chiodo Brothers arbejdet hårdt. Sådan da.
Noget stop-motion var ikke helt færdig.
I stedet så man en med et stort skumgummihoved.
-Og spis ikke gul sne. -Det ved jeg.
Så får vi besked om en forhåndsvisning.
New Line skulle se den.
Jon mente, at hvis de ikke så stop-motion-sekvensen,
røg den ud.
Stop-motion-sekvensen med Alfs forhistorie risikerede at ryge ud.
-Du vil aldrig passe ind! -Men hvorfor?
Jon frygtede, at New Line forsøgte at spare penge.
De troede ikke så meget på filmen, som Jon gjorde.
Men da de så på kalenderen…
Vi havde én dag at arbejde i.
Kom hellere i gang.
Teresa Drilling, som er en fantastisk animator
og arbejder hårdt,
sagde: "Sørg for kaffe, så optager jeg det på en dag."
Hun arbejdede 27 timer i træk.
Hun drak vist 12 kander kaffe.
-Det må have været… -Verdens bedste kaffe.
-For… -Vi nåede det.
Den blev klippet ind.
Og så kunne Jons vision vises.
New Line lavede en lille
forevisning for ansatte, venner og familie som en test.
Vi så filmen, og lydsiden var ikke færdig.
Men der var stop-motion.
Og da de så Alf for allerførste gang…
Den overgik mine forventninger.
Mit hjerte sang nærmest.
Den var hjemme. 100 procent.
Og da de lænede sig tilbage og nød den varme…
…glød af succes fra fremviseren,
skulle den følges til dørs med den hjertevarme slutning.
Og motoren starter, og de flyver væk…
SLUT
Det var det. Det var filmen. Rulletekster.
Jeg troede, der manglede en rulle.
-Jeg var mildest talt chokeret. -Hvad manglede?
Der er ingen julestemning til at starte kanen,
eller nogen, der synger,
eller klip af alle dem, Buddy har mødt undervejs.
-Hej! -Alt det er forsvundet.
Uden den magiske juleslutning risikerede Alf at miste sit hjerte.
Så hvad ****** skete der?
Der skete noget mellem optagelserne
og testen,
nemlig Old School.
Old School? Det er 25 minutter siden.
Old School var skudt. Men den var ikke udgivet.
Men da den fik premiere få måneder før Alf…
Den blev et hit.
…viste Will Ferrell sig frem.
Så er der nøgenløb! Ja!
Will var fantastisk i den film. Han brød igennem.
Men hvordan ødelagde det Alf?
Nu stod vi med en film med Frank The Tank…
Jeg slår dig ihjel!
…iført gule strømpebukser.
Jeg elsker at smile.
-Han var da påklædt. -Hej, skat.
Vi stod med en sød, blid, rar film.
Jeg tror ikke New Lines chefer vidste, hvad de skulle gøre.
Folk begyndte at tvivle på,
at Alf gik ind hos Old Schools publikum.
Så New Line skiftede ud.
-Hallo? -Jon ringede til mig.
Vi må snakke.
Han var ved at klippe.
Vi kan lide den slutning, så den bruger vi.
Han afleverede sin version,
og fortalte mig, at New Line tog filmen fra ham.
Den blev flået ud af Jon Favreaus greb. Nu var Alf i hænderne på New Line.
De prøvede at klippe den om til noget andet.
Blue, du er min dreng!
De sloges for at ændre den til en gængs komedie.
Det var måske sket, hvis det ikke var for holdet.
Vi havde være så engagerede i Jons vision
og hans tilgang til filmen,
at de ikke kunne gøre det.
De kunne ikke klippe den om til noget,
som studiet mente var bedre.
Alf var helt igennem Alf.
Man kunne ikke ændre filmens fundament.
Filmen fungerer, fordi den ikke mistede sit hjerte.
Tro, lys, kærlighed. De ting holder verden oppe.
Så New Line gav Buddy en chance til
og testede Jons originale slutning.
De inviterede Old Schools publikum,
og … bang!
Da vidste vi, vi havde lavet noget helt specielt.
Og resten er historie.
Det her er det sjove. Nu får vi belønningen.
-Alf ikke bare lønnede sig… -Den blev et mega hit.
…den overgik alles forventninger.
Alf tog fusen på mig, for jeg troede, jeg ville hade den.
At se en film, man har skrevet, er en drøm.
-Og måske skyldtes det drømmen. -James Caan var en drøm.
Det lyder godt.
Eller en ånd fra tidligere julefilm.
-Du ender med at skyde øjet ud. -Eller ham her med et Wanda-navneskilt.
-Uanset grunden… -Hold da op, det fungerer faktisk.
Ja, den kravlede op ad hitlisterne.
To uger efter premieren lå vi øverst på listen.
Tænk, at den fortsat skaber fortjeneste.
Den skabte mere end fortjeneste.
Alf blev også springbrættet
for gruppen af unge, uerfarne filmmagere
til Hollywoods stratosfære.
Og Jon Favreau er en af de ti
mest indbringende instruktører og har produceret Iron Man…
-Avengers! -…og Avengers-franchisefilm.
Han har endda givet os Baby Yoda med The Mandalorian.
-Er det endnu en Rankin/Bass… -Hvad?
Nej. Men hvad angår stjernen i Alf,
så er Will Ferrell blevet en af USA's mest elskede komedieskuespillere.
-Og der er ingen tvivl… -Jeg er Ron Burgundy.
…om hvorfor.
Wills spil er filmen.
Han er filmens motor, hjerte og sjæl.
-Uden Will, ingen Alf. -Jeg elsker dig.
Will Ferrells præstation var så tæt på det, jeg forestillede mig,
da jeg drak kaffe med David Berenbaum.
Den første kop kaffe, som de drak her…
-Så er vi tilbage. -Ja.
…hvor to almindelige fyre drak kaffe og udklækkede en plan.
Det var der, mit kontor lå.
Jeg ville ikke køre langt til det første møde.
Det forstår jeg. Hvis det ikke fungerer: "Jeg må smutte."
-"Jeg skal noget." -Ja.
Se nu her.
-Se. -Det er forandret.
De vinduer var her ikke. Vel?
Nej. De har gjort det godt.
I betragtning af at vi dengang ikke havde lavet en film…
Vi mødtes på grund af dit manus,
som var vildt sjovt,
Det var den rigtige idé med de rigtige producere,
den rigtige stjerne den rigtige instruktør.
Jonny Favs!
Ved det første møde var vi bare enige.
Fra det første møde stod det klart, at Jon Favreau var selvskrevet.
Tjek med porten.
Ens opgave er at sørge for, at alle har samme vision.
Og den vision omfattede tre enkle ting.
Nå ja, hvad var den tredje ting?
Det tredje, han sagde, som jeg fandt ret ambitiøst, var…
Så sig det dog.
Han ville have, det blev en tidløs juleklassiker.
Det var hans oprindelige pitch, og det lykkedes.
Og det var mit held.
Så Jon Favreaus ønske om at lave en tidløs juleklassiker…
Du skrev et skønt manus, vi lavede en fed film.
…blev opfyldt.
Vi ville lave en film, som holdt i generationer.
Og apropos generationer,
da de bestemte sig for at lave en familiejulefilm,
mente de det.
Ham her er Will Ferrells lillebror.
Gå tilbage til Gimbels.
Greg Gardiners datter medvirkede.
Og Buddys længe savnede mor?
-Hun er nogen. -Nogen?
-Mit livs kærlighed. -Todd, det er din kone.
Og lille Buddy er Jon Favreaus søn.
Jon ville lave en film til sin etårige søn.
Den skulle være varm og ægte,
og findes hjemme hos alle familier. Jeg får en klump i halsen.
Og næsten som julestemning…
Det begynder tit med én person.
Det begyndte med én person, Dave Berenbaum,
som satte sig ned og skrev noget og troede på de, da ingen…
Der var ingen, som støttede ham.
Da jeg skrev filmen, skrev jeg den som en søn.
Og nu er jeg far, så…
…det at jeg kan vise den til mine børn i dag,
det betyder alt.
Da David Berenbaum skrev Alf,
blev det til mere end en komedie,
mere end en hjertevarm film.
Jeg vil altid være her for dig.
Måske vigtigere end selve julen.
Min far døde, da jeg var ung.
Filmen handler om en søgen efter en far.
Da jeg skrev filmen, var det det, der skulle lykkes for Buddy.
Så sidst i filmen
når Walter omfavner Buddy,
er det filmen for mig.
Min søn, jeg elsker dig.
Så Alf viser, at en film om familie
er blevet den ultimative familiejulefilm.
Så vi må også hellere påskønne Alf-familien,
for takket være dem handler filmen ikke bare om kærlighed,
den blev lavet med…
-Kærlighed. -Kærlighed.
-Meget kærlighed. -Og lys.
…som har slået et lille hul i mørket i verden.
Den er magisk, virkelig magisk.
Og det er det, julen står for.
Glædelig jul!
SLUT
Jeg føler mig som en blære***.
Tekster af: Henriette Saffron