KNØTTENE I VERDENSROMMET PÅ LETING ETTER LIV
En ny reise
Jeg klarer ikke å slutte å tenke på alt liv som kan finnes blant stjernene.
Apropos stjerner. En av dem beveger seg litt rart.
En stjerne skal jo ikke bevege seg.
Kanskje det er julenissen!
Det er Ingenuity fra NASA.
Husk å skrive kort!
Lurer på hva det er.
- Kanskje en takkegave fra NASA. - En kurv med muffins?
Tenk så mange muffins det er plass til der!
Ingen muffins.
Men...
En skjerm.
Og dette ser ut som gullplata de sendte med Voyager-fartøyet.
Snefrid har rett.
Kan det fortsatt.
Hvor var jeg?
Platen er en nøyaktig kopi av de NASA sendte med Voyager.
Voyager 1 og 2 ble sendt ut i rommet for mange år siden
for å utforske solsystemet vårt og reise videre ut.
Og de er der ute ennå.
Begge har med en gullbelagt plate med en hilsen på mange språk,
samt bilder og lyd som viser mangfoldet av liv og kulturer på Jorda.
I tilfelle de skulle støte på intelligent liv. I tilfelle de skulle støte på intelligent liv.
Så i deres neste oppdrag
skal dere legge noe spesielt i denne kapselen.
Noe dere syns viser livet på Jorda.
Ingenuity frakter kapselen tilbake til NASA,
hvor den blir lagt i et romfartøy som skal ut i rommet.
Ingenuity kommer tilbake i morgen.
Lykke til.
Hvor mange kanaler får denne inn, tro?
Dere hørte hva CARA sa. Kom igjen.
- Jeg vet hva jeg skal velge. - Jeg har det!
Noe som viser livet på Jorda?
Hvor skal jeg begynne?
Vet du hva du skal legge i romkapselen, storebror?
Enten denne skjorta,
ballen med Joe Shlabotniks autograf
eller dragen min.
Jeg ser ingen drage.
Det er bare snoren igjen. Treet tok resten. Det er bare snoren igjen. Treet tok resten.
Det var vanskelig å velge.
Så jeg skrev en liste med alt de kan sende meg.
Jeg gremmes.
Jeg sender denne kosekluten.
Det fineste med livet på Jorda er trygghet og kos.
Det er rart du vil gi den bort, Linus.
Det er bare en kopi jeg bruker når bestemor er på besøk og vil kaste den.
Den lurer i hvert fall bestemor.
Jeg sender teleskopet i nysgjerrighetens ånd.
Hvis vi finner intelligent liv, kan de se på oss, mens vi ser på dem.
Så hva syns du?
Ja, det trengs mer bobleplast.
Hei, Chuck.
Jeg sender pokalen fra kretsmesterskapet i kunstløp.
Den står for innsats og vilje.
Og at jeg er god på skøyter.
Som en hyllest til deling av kunnskap sender jeg dette leksikonsettet.
Det spørs om det er plass til alt det.
Kanskje du har rett, Charles.
Heldigvis har jeg denne kompakte reiseutgaven.
Alle har funnet noe å sende med kapselen, men jeg finner ikke noe som føles riktig.
Det er enkelt, Charlie.
Du må bare komme på noe som passer helt perfekt.
Det slo meg at hvis romvesenene mottar beskjeden,
vil de trenge en kontaktperson.
Så jeg sender visittkortet mitt med telefonnummer.
Hva representerer menneskeheten best? Kanskje jeg bare skal droppe å sende noe.
Skal det representere livet på Jorda? De vil ikke ha snacks, dumme beagle.
Er alt på plass?
Nei, Charlie Brown har ikke kommet.
Den dumskallen fant vel ikke på noe.
Vent!
Jeg har det.
En perfekt ting til kapselen.
Det bildet er jo ikke fint, engang.
Det er kanskje ikke perfekt. Men vi er sammen med de vi er glad i.
Hva er mer menneskelig enn det?
Jeg lovet at jeg ikke skulle gråte.
Se opp!
Godt jobbet, dere.
På gjensyn!
- Charlie Brown. - Ja?
Det bildet...
Ja?
Romvesenene kommer til å se på deg som et geni. Romvesenene kommer til å se på deg som et geni.
Og der drar kapselen vår.
Tenk at vi kan bli en fremmed sivilisasjons vindu til livet på Jorda.
Nå kan jeg aldri bytte telefonnummer!
Hei, dere. Jeg får inn noe.
Et nytt signal fra det ytre rom?
Nei, dette.
CARA i verdensrommet!
Jeg skal til månen.
BASERT PÅ KNØTTENE AV CHARLES M. SCHULZ
Tekst: Trine Haugen
TAKK, SPARKY. ALLTID I VÅRE HJERTER.