Åh, den kommer!
Kom nu, venner. Derned.
Er du sikker, Fred?
Det ser ikke særligt sikkert ud dernede.
Det er nødt til at være bedre end det, der er derude.
Var...
Derude.
Nej.
-Varulv. -Varulv.
I må gemme jer i gyden. Jeg henter hjælp.
Det er en blindgyde.
Eller det bliver enden for os. Se!
Hvad gør vi?
Det, som vi altid gør, Daphne.
Vi løser dette mysterie.
Ja!
Ligesom jeg troede.
Gamle Withers søn, unge Wither.
-Selvfølgelig. -Godt gjort, Fred.
Atter engang har du og mysteriemaskinen reddet dagen.
Men hvad med de andre uhyrer?
Jeg tror, det er på tide at fange dem.
Men først...
MYSTERIEMASKINEN
Og så en smule uhyrebank.
Det her er de gode, gamle dage
Enhver dag vi er sammen
Det her er de gode, gamle dage
En ferie ville ikke føles bedre
Kom nu, en gang til
Red mig, jeg går i opløsning
Find ud af, hvad det hele betyder
Dette mysterie
Det her er de gode, gamle dage
Enhver dag vi er sammen
Det her er de gode, gamle dage
En ferie ville ikke føles bedre
Og nu, af med maskerne.
Selvfølgelig er det hele Wither-familien.
Og vi var også sluppet afsted med det,
havde I børn ikke blandet jer.
-Godt gjort, Freddy. -Vi gjorde det sammen.
Vi er fantastiske.
Og glem ikke mysteriemaskinen.
Tak.
Nej!
Freddy?
Mysteriemaskine! Hvor er du?
Freddy, er du okay?
Ja. Jeg må være faldet i søvn.
Jeg havde en frygtelig drøm om at miste mysteriemaskinen.
Sikke et mareridt.
Freddy, mysteriemaskinen er væk.
MYSTERIEMASKINEN
CAFÉ
Det er rigtigt. Jeg solgte den.
Vær ikke bekymret.
Det er ikke kun dig, der er deprimeret, fordi Mysteriebanden lukker.
Jeg har en hel sektion på min mysterieblog,
der hedder Uløste Narrestreger.
Og nu formoder jeg, at de forbliver uløste.
Hvilket, når sandheden skal frem, gør mig lidt skør.
-Har du en blog? -Ja.
Hvilket du ved, fordi alle har skrevet sig på maillisten, ikke?
Jeg ved godt, det ikke har været det samme,
siden sheriffen belærte os om at holde os ude af problemer.
Selvfølgelig har visse ting overhovedet ikke ændret sig.
Enogfyrre, 42.
Toogfyrre sandwich.
Jeg vil vædde med, at jeg kan spise dem på 42 sekunder.
Enogfyrre.
Altså, jeg ved ikke med jer, men jeg længes efter at løse et mysterie.
Men vi har ikke et mysterie at løse.
Måske har vi løst dem alle.
Øjenvidner fortæller om et mystisk, spøgelseslignende væsen,
der flød hen over scenen
og lovede død og ødelæggelse over publikum.
De siger, at grønsagskonservesfabrikken hjemsøges af en grinende, grøn kæmpe.
Det er sandt.
Hver nat materialiserer det gamle spøgelse sig
og spørger forbipasserende, hvordan man indstiller videomaskinen.
-Hvad er det? -Det ved jeg ikke.
Nå, venner,
det ser ud til, at vi har rigeligt.
Niks. Næh, nej.
Sheriffen sagde, vi skulle holde os fra problemer.
Fra nu af er det eneste mysterie, jeg bekymrer mig om,
hvordan jeg får resten ud af ketchupflasken.
Ja.
-Ketchup. -Men Shaggy...
Intet men.
Vi har besøgt alle hjemsøgte huse, parker og tivolier
nord, syd, øst og vest for Mississippi.
-Plus på Mississippi. -Ja, flodbådsånden.
Vi er så færdige med det hele.
Vi har vist brugt jer som levende madding et par gange.
Et par gange, dagligt.
Måske fortjener I et afbræk.
Okay, Shaggy og Scooby, I har gjort det klart.
Ikke flere mysterier.
Det har vi hørt før.
Vi har brug for mere end det.
Løft højre hånd, og sværg.
-Det er en menu. -Det ved de.
Gentag efter mig.
Vi sværger ligesom højtideligt,
ikke ligesom at løse flere mysterier.
"Vi sværger ligesom højtideligt,
ikke ligesom at løse flere mysterier."
Og et løfte er et løfte, man ikke kan bryde,
medmindre sværgeren får tilladelse fra den, de sværger til.
Forstår I?
"Og et løfte er et løfte, man ikke kan bryde,
medmindre sværgeren..."
Ja.
Retten er hævet.
Okay. Det er officielt.
-Mysteriebanden er lukket. -Godt.
Det er bedst at overlade mysterier til de professionelle.
I har løbet rundt og ledt efter problemer så længe,
at I har glemt, hvordan man er børn.
At åbne limonadeboder,
sparke til dåser, talentshows i laderne,
dansekonkurrencer, sækkeløb, ikke?
Han tager ikke fejl.
-Om dansekonkurrencer? -Om alt.
Det, I har brug for, er ferie.
Kom ud af byen. Mor jer lidt.
Det lyder som en fantastisk idé.
Måske ville det få mig til at tænke på andet end hende.
-Enig. -Hvor skal vi tage hen?
Jeg ved det. Et tivoli.
Nej!
Under ingen omstændigheder.
Ingen tivolier, der kan være hjemsøgte.
Eller zoologiske haver med dæmondyr.
-Nej... -Operafantomer.
Korrekt. Og heller ingen teatre med fantomer af nogen slags.
Vi bliver lige her og ser vores yndlingsserie på det tv.
Hej søde venner. Det er mig, Elvira.
Jeres spøg-tastiske værtinde med mest at byde på.
Tilbage med flere filmiske værker, der virkelig kræver et mak foran.
Jeg har aldrig forstået, hvorfor I to kyllinger elsker at se de frygtelige film.
Fordi disse platte uhyrer er de eneste uhyrer,
som Scoob og jeg ikke er bange for.
Platter.
Før vi begynder aftenens monstrøse maraton af middelmådige film,
har jeg en gysende lækkerbisken til jer.
Jeg gyser allerede.
En anonym sponsor har tilbudt at give min største fan
en ferie til et tropisk paradis med alt betalt.
Hov! En ø-ferie lyder sjovt.
Det gør det.
Der er aldrig sket noget slemt i paradis.
Jeg ønsker jer alle held og lykke, selvom det er for sent at ønske det,
for jeg har set vores næste film: Predator-Jones.
Den vil gøre jer åndeløse.
Hvis I er heldige.
Trommesolo, tak.
Mine damer og herrer, min agent.
Hvor var jeg?
Jo. Den uheldige bondeknold...
Jeg mener, den heldige vinder er...
Er spændingen ved at tage livet af jer?
Tillykke til...
Shaggy Rogers.
Shaggy må tage op til tre gæster med.
Og et kæledyr.
Kæledyr? Virkelig?
Det er det, der står her, folkens.
Efter pausen besvarer jeg jeres spørgsmål.
Vi ses snart, søde venner.
-Vi skal på ferie! -Vi skal på ferie!
Det er utroligt bekvemt.
Jeg... Nej. Pyt med det.
Vi lovede ikke at lede efter et mysterie,
og jeg holder mine løfter.
Jeg vælger at tro, at dette på ingen måde er mystisk.
Ja, jeg formoder, du har ret.
Hvornår mon vi skal afsted?
Intet mysterie der.
Nu.
Ja, nu.
Jeg kunne godt vænne mig til ø-livet.
Hvad med dig, Scoob?
Ja, det er det bedste.
Ja, det er skønt at være ude på åbent hav.
Ingen mysterier, ingen bekymringer.
Hvad?
Det er der ikke.
Der sker absolut intet mystisk.
Intet.
Ja, du lovede sheriffen ikke at nævne Shaggy og Scooby.
Hej Fred, hvad laver du?
Mig? Ingenting.
Jeg tænker ikke på ting, som jeg lovede ikke at tænke på.
Hvad med jer? Er alt okay?
Vær ikke bekymret, Fred. Vi forstår det.
Det er svært at tænke på andet end at løse mysterier.
Jeg skulle lige til at forsøge og løse mysteriet om,
hvorfor alle disse træer på dette tropiske paradis
slet ikke ser tropiske ud.
Men jeg mindede hende om, at vi lovede Scooby og Shaggy,
at vi ikke ville løse nogen mysterier.
Store eller små.
Jeg mener, se, hvor glade de ser ud.
Jeg ved det.
Hvorfor spørger vi ikke færgekaptajnen, hvor langt det tager, før vi når øen?
Så skal vi kun bekymre os om, hvor sjovt det bliver.
God idé.
Undskyld, kaptajn.
Hvor sagde du, den ø lå, som vi skal hen til?
På havets bund, hvis du spørger mig.
Okay.
Og jeg troede, jeg havde en dårlig dag.
Du virker bange. Er du okay?
Jeg er mere end bange.
I morgen er min sidste tur til øen
på grund af zombierne.
Hvis jeg ønskede at løse mysterier,
så ville jeg nok tænke på den anden gang,
vi tog til en ø fyldt med zombier.
En skam, jeg ikke længere bruger min store mysterieblog.
For man kunne finde information om det møde
på siden med uløste sager.
Men selvfølgelig er der ingen grund til at gøre det.
Jeg er sikker på, at når kaptajnen hentyder til zombier,
er det bare slang.
Han taler sikkert om dem.
Jeg tror, vi har nået dagens pølsegrænse.
Jeg er enig.
Vi er her, men husk,
jeg kommer i morgen for sidste gang.
Lige inden solnedgang.
Da ville det være klogt at komme ombord.
Ellers...
Ellers har vi det alt for sjovt.
Har jeg ret, venner?
Tak for turen.
Se, det ser faktisk tropisk ud.
Overhovedet ingen grund til bekymring.
Og se, indfødte øboere.
Jeg vil vædde med, de skal give os en ø-velkomst.
Hej, jeg er Fred. Og...
Kom væk.
Det er sært.
Sagde han lige, kom væk?
Jeg vælger at tro, at det er en slags ø-hilsen,
-ligesom aloha. -Forstået.
Kom væk til dig også.
Kom væk.
Ja. Kom væk, alle sammen.
Så venlige. Jeg elsker ø-livet.
Kom væk.
Tak. Det er det, vi forsøger på.
Komme væk og slappe af.
Ja, slappe af.
Kom væk.
I må tage afsted, før det er for sent.
Øen er angrebet af zombier.
Og hvis du ikke rejser, kunne du også blive til en.
Sagde du zombier?
Altså, hvis jeg var en person, der var nysgerrig omkring disse fænomener,
så ville jeg nok ønske at undersøge det.
Men siden jeg ikke er det, så formoder jeg, at jeg vil...
Jeg går bare nu.
-Turister. -Turister.
Det her er en frygtelig bil.
Jeg siger bare, at bilen er ret enkel.
En farve, ingen blomstermærkater,
intet navn på siden, jeg mener...
Hvad hedder den overhovedet?
Bilen.
De to kan godt nok slappe af.
Småsnak er ikke noget, vi gider, vel?
Normalt plejer vi at forsøge at finde ud af,
hvordan man undslipper uhyrer, eller hvem gjorde hvad, hvor.
Vi har aldrig bare siddet sammen og snakket.
Måske burde vi begynde på det.
Hvem så kampen i aftes?
Så, Velma, hvad elsker du at gøre
udover at løse mysterier?
Der er ikke andet.
Scooby, hvordan har du det?
Pas på!
-Det er sært. -Hvad er, Velma?
Det ser ud, som om nogen har fældet det træ med vilje
og skubbet det ud på vejen.
Og det ser ud, som om de brugte noget skarpt.
Som en klo.
Eller noget vi ikke skal bekymre os om.
Absolut. Jeg mener, træer falder omkuld hele tiden.
Selv træer lavet af...
-Plastik? -Hør her!
Venner, jeg ved, der er mystiske ting overalt,
men I lovede det.
Du har ret, Shaggy.
Og vi holder vores løfte, uanset hvad.
Ikke, venner?
Jo. Uanset hvad.
Godt.
Hvad med at vi vender tilbage til den ferie?
Er der andre, der kan høre det?
Undskyld, det er min telefon.
Det ser ud, som om noget har flænset mine dæk.
-Godt. -Hvad?
Intet.
Sikkert nogle skarpe sten.
Eller kløer. Jeg mener et søm.
Ja. Intet udover det almindelige.
Så må vi bare blaffe resten af vejen.
Sikke en fantastisk måde at begynde en ferie.
Ikke, venner?
Jo.
Det her går rigtigt godt.
Moonstar Island Resort?
Har vi ikke boet her før?
Det er sikkert bare en del af en kæde.
Jeg tror, Daphne tænker på Moonscar.
Den ø vi besøgte med zombierne.
Og kattefolket. Og fare.
Den ø er tydeligvis ikke den her.
Antyder I,
at der foregår noget mystisk her?
-Nej. -Overhovedet ikke.
-Hun... -Tænkte bare tilbage.
Ja, på den sommer, hvor jeg arbejdede på den tv-station...
...med mit skoleprojekt.
Ja, det ved vi.
Jeg var fast besluttet på at finde en rigtig overnaturlig sag,
ikke bare endnu en fyr med maske.
Vi søgte overalt, inklusive Moonscar-øen.
Det ved vi godt alt sammen.
Der mødte vi en række usædvanlige personer.
Lena, Simone, Jacques
og hvem kan glemme Snakebite Scrubbs?
Ikke os.
For vi var der.
Vi ankom til et hus, der lignede dette hotel meget.
Og så blev vi angrebet af zombier.
Og vi fandt ud af, zombierne var ofre for kattefolket,
der havde drænet uskyldige for deres livskraft
for at kunne leve i mere end 200 år.
Nemlig.
Kattefolket var oprindelig landsbybeboere,
der overlevede mødet med piraten Morgan Moonscar,
da han ankom til øen for at begrave sin skat.
Landsbybeboerne havde bedt deres kattegud
om hævn.
Så han forvandlede dem til varkatte.
Varkatte.
De ville også stjæle vores livskraft.
Noget de kun kunne gøre under høstmånen.
Men vi stoppede dem, og de smeltede og blev til ingenting.
Jeg var aldrig rigtig tilfreds med, hvordan det hele endte.
Eftersom vi er tilbage,
kunne vi løse den sag.
Mener du, vi skal bryde et løfte?
Og der står Moonstar. Ikke Moonscar.
Og kan du se palmetræerne og sandet?
Det eneste, vi skal gøre på denne ø, er at slappe af.
Det er smukt.
Tak. Det er min store stolthed.
Og du er?
Shaggy Rogers, konkurrencevinderen.
Shaggy Rogers?
Vidunderligt navn.
Jeg hedder Alan, hotelbestyreren.
Vi har ventet dig.
Velkommen til Moonstar Island Resort.
Skriv dig ind i gæstebogen, mens jeg tjekker dig ind.
Med glæde.
Jeg er sikker på, der en fornuftig grund til,
at gæstebogens sider er revet ud.
Er der ikke, Alan?
Møl.
Hvis I vil følge mig,
her på Moonstar
er vi stolte af vores luksuriøse omgivelser
og gæsternes sikkerhed.
Som I kan se,
har vi de højeste sikkerhedsstandarder
for at sørge for, at I får et dejlig ophold.
Det er mange kameraer.
Jeg kan forsikre jer om, at det kun er for at beskytte jer.
Hvorfor har vi brug for beskyttelse?
Fred, det lyder, som om du spørger om noget mystisk.
Det ville du vel ikke gøre, vel?
Nej, Shaggy, slet ikke.
Bare nysgerrig.
Dette er mit vidunderlige personale.
De bedste af de bedste. Creme de la creme, som man siger.
Det er Jack, Linda, Mona og Bugbite Stubbs.
De vil hjælpe jer, hvis I får brug for noget.
De navne lyder da slet ikke
som de andre navne fra det andet ø-eventyr,
som vi ikke taler om.
Når man hører noget mistænkeligt,
så formoder jeg, at det er bedst at ignorere det.
Alle ser så...
Tiltrækkende ud?
Ja, altså, det er, fordi vi har...
Standarder.
Men tys!
Der kommer lys fra vinduet.
Det er øst, og du er solen.
Det er en fornøjelse at møde dig.
Tak i lige måde.
Der er vel ikke et sted at spise i nærheden?
Al denne spænding har gjort mig og min makker sultne.
Jo, og det hele er gratis.
Gratis?
Ja, og vi serverer kun det fineste måltid.
Inklusive
ubegrænsede forsyninger af guldindpakkede Scooby Snacks.
Er jeg i himlen?
Ja, og himlen er lige til højre for scenen.
Alt, I kan spise.
Det tager vi som en udfordring.
-Ikke, Scooby-Doo? -Udfordring accepteret.
Nogen spørgsmål, bekymringer?
Det ved jeg ikke, Daphne, nogen bekymringer?
Måske omkring hvad der kunne være på øen?
Noget, der lurer i skyggerne?
Men vi er ikke bekymrede.
Ikke engang en smule nysgerrige om det,
som færgekaptajnen fortalte os på vejen hertil.
Og hvad var det?
Han nævnte noget om, at øen
var fyldt med zombier.
Det må vi ikke tale om.
Det er øens største mysterie.
Mysterie.
Hvilket betyder...
Måske burde vi spise sammen med de andre.
Manner.
Jeg tror, jeg kom til skade med min hals, sidste gang jeg gik rundt om buffeten.
Må jeg foreslå en dejlig, afslappende massage?
Ja, det må du.
Jeg er klar til noget dejligt og afslappende.
Også mig.
Udmærket.
Vi har en fem-stjernet massøse,
der vil arbejde alle knuder ud af jeres madsvulmende kroppe.
Shiatsu?
Nej, Grand Danois.
Denne badekåbe er det behageligste, jeg nogensinde har haft på.
Hvad synes du, Scoob?
Det her er rart.
Jeg kan føle års frygt og spændinger forsvinde.
Se, vores massøser er her.
Det er tid til at få løsnet de gamle muskler.
Fantastisk.
Jeg ved, det ikke ser ud af meget.
Du har sørme arbejde foran dig, ikke?
Dine hænder er virkelig kolde.
Iskolde.
Scooby, jeg ved, at banden har det svært
med ikke at fare sammen over skygger og løse mysterier,
men jeg tror, det er bedst sådan.
Måske...
...skulle de også få en massage.
Lidt blidere, gider du?
Jeg har virkelig følsom hud på grund af overernæring.
Ikke mig. Bare gå til den.
Bare lidt blidere, tak.
Jeg er utrolig skrøbelig.
Zombier!
Zombier?
Og herovre
har vi vores spillerum, poolrum
og til sidst garage.
Jøsses.
I har da tænkt på alt.
Ja, og der er så meget mere i vente.
Nej, det kan det ikke være.
Det lyder som hende, men det er det ikke.
Det kan det ikke være. Okay, pas på, Fred.
Åbn ikke den dør. Du lovede det.
Er du okay?
Massage. Angreb.
Kolde hænder.
Jeg er bange for, at jeres ven måske kom til skade ved faldet.
Jeg kan ikke forstå ham.
Nej, de siger, at under deres massage
dukkede to zombier op og angreb dem med kolde hænder.
Hvordan i alverden kunne du vide det?
Jeg kan flydende panik-Shaggy og Scooby.
Zombier?
Så legenden er sand. Vi har...
Nogen, der har en overaktiv fantasi.
Du hørte den del om zombierne, ikke?
Selvfølgelig, men som videnskabskvinde
ved jeg, at der ikke findes
"zombier."
Gør der ikke?
Nej, selvfølgelig ikke.
Så der er grund til at tro, at det, I så, slet ikke var zombier.
Men hvad ellers kunne det have været?
Siden det var en spa,
kan jeg kun formode, det var andre gæster med muddermasker.
Muddermasker? Virkelig?
Det giver mere mening end kødædende, udøde uhyrer.
Daphne har ret, det var sikkert ingenting.
Hvis en rigtig zombie sniger sig omkring,
ville Scooby og Shaggy slet ikke...
Hov! Hvor er Scooby og Shaggy?
Jeg ved, hvor det her fører hen.
Først er der ingenting og så...
Er der noget.
Præcis.
Jeg siger, at vi gemmer os her.
Og kun kommer frem for at hente mad.
Nu vi taler om det,
så har jeg min nød-snack-taske
til sådanne tilfælde.
Godt tænkt.
Det ved jeg.
Ingen finder os hernede.
Hov. Har vi ikke været her før?
Kattefolk.
Kattefolk?
Men det giver ingen mening.
Vi er på en helt anden ø.
Scooby-Doo, sig, at det er din mave.
Ikke igen.
Scooby? Shaggy?
Hvor længe skal vi holde det løfte
om ikke at løse mysterier?
Der sker mange sære ting her.
Og jeg er dødnysgerrig efter at finde ud af, hvad der foregår.
Dårligt ordvalg.
Du vælger ord,
og jeg kan knapt nok holde sammen på mig selv herovre.
Så du den måde, personalet reagerede på ved ordet "zombie"?
Ja.
Men vi kan ikke svigte Scooby og Shaggy.
De har fulgt os igennem en million mysterier.
Det mindste, vi kan gøre, er at stikke hovederne i sandet
og undgå denne her.
Jeg ved, du har ret, men det er svært.
Måske efter vi finder Scooby og Shaggy,
så kan vi beskæftige os med noget andet.
Spille spil,
eller hvad man nu gør på ferie.
Det lyder som en plan, Velma.
Scooby! Shaggy!
Scoob! Shaggy!
Fandt du noget, Freddy?
Intet.
Hun er slet ikke derude.
Det er et lystrick.
-Hun? -Jeg mener dem.
De er ikke derude.
Sagde jeg hun? Det er sært.
Men ikke som i det-er-et-mysterie-sært.
Det burde klare det.
Hvad er der sket med jer to?
Det, som vi har sagt.
Zombier. De er overalt.
Zombier?
Vi må løbe. Gemme os.
Drenge. Vi har allerede talt om det her.
Der er intet bevis på, at zombier hjemsøger øen.
Lad os være fornuftige.
Det kommer udefra.
Se det ud som muddermasker?
På en måde.
Hvad skal vi gøre? Vi er fortabte.
Lad mig forsøge igen.
Hvad skal vi gøre? Vi er fortabte!
Meget bedre.
Undskyld, jeg besvimede vist.
Hvad skal vi gøre?
Jeg spekulerer på, om der er dessert eller...
Dessert? På et tidspunkt som dette?
Der er zombiehorder udenfor dette hotel,
og du vil spise chokoladebudding?
Chokoladebudding? Det lyder fantastisk.
-Jeg vil gerne have en. -Også mig.
Hvordan kan I tænke på at spise på et tidspunkt som dette?
Ja.
Tænk ikke...
Gør.
-Vi har ikke engang budding. -Vi tog vores egen med.
Pyt, zombierne er her om et sekund.
Eller måske et minut.
En halv time maks.
Er I ikke professionelle mysterieløsere?
Kan I løse mysteriet om, hvad der sker udenfor?
Vi ville gerne hjælpe.
Men vi lovede Scooby og Shaggy,
at vi ikke ville løse flere mysterier.
Og et løfte er et løfte er et løfte.
Det husker I nok, venner?
Det eneste, der kunne bryde et løfte,
er, hvis den person, de lovede det til,
siger, at de må bryde løftet.
Jeg forstår det. Det gør jeg ikke.
Det er rigtigt.
De folk, der fik os til at love det,
skal bare sige, at det okay, at vi bryder det løfte.
Hvad? Hvem bekymrer sig om løfter?
Der er zombier udenfor.
Vi bekymrer os.
Vi aflagde et løfte til Shaggy og Scooby, og det holder vi.
Vi udøver hermed retten
til at ophæve jeres løfte om at stoppe med at løse mysterier.
-Tak, venner. -Endelig.
Vidunderligt.
Nu, zombier!
Det første først, vi må gøre området sikkert.
-Jeg tager mig af døre og vinduer. -Og, Fred...
Jeg ved det. Det er fælde-tid.
Heldigvis for os
bevæger zombier sig ikke hurtigt.
Burde vi være bekymrede?
Nej. Alt forløber efter planen.
-Det er stille. -Måske sover de.
Jeg bliver søvnig, når jeg spiser kalkun.
Måske spiste de kalkunhjerne?
Nej! De skubber alle til hoveddøren.
Lige, hvor vi vil have dem. Nu, Fred!
I gjorde det!
Tænk, at det virkede.
Sig mig, kan I lugte noget?
Det lugter som barbecue.
Ild!
Hvad skete der med zombierne?
De smelter.
Ligesom jeg troede.
Det er ikke zombier.
Det er hekse.
Fordi de smelter.
Nej? Ingen andre?
Okay.
Er Jack en zombie?
Han er ikke den eneste.
Mona? Linda?
Jeg er forfærdet.
Forfærdet, siger jeg.
Nej, Alan, det tror jeg ikke, du er.
Hvad mener du, Velma?
Det burde være tydeligt.
Vil du have æren af at begynde, Daphne?
Med glæde.
Det begyndte, da Shaggy og Scooby vandt den konkurrence.
Det var alt for tilfældigt...
...og det var sikkert planlagt.
Og træerne på vej hen til øen
så ud, som om de hørte mere hjemme i en sump
end i et tropisk paradis.
Men der er palmetræer på denne ø.
Hvordan forklarer du det?
Plastik-palmetræer.
Og så, husker I, da vi ankom,
og Mona ikke kunne lade være med at sige til Shaggy and Scooby: "Ja, og..."
Det er en improviseringsteknik, man lærer på teaterskolen.
Ja, og...
Hun sagde også, at buffeten var til højre for scenen.
Hvilket også er et teaterudtryk.
Nemlig.
Og da Jack citerede Shakespeare for Daphne,
var det en af de mest opførte monologer ved teaterauditions.
Men tys!
Der kommer lys fra vinduet.
Og alle så alt for godt ud.
Mændene havde perfekte kæbepartier, pigerne perfekt hår.
Det er næsten for perfekt.
Og glem ikke kameraerne.
Præcis.
Der var kameraer over hele hotellet.
Og det er det vigtigste spor.
MOONSTAR - ISLAND RESORT GÆSTEBOG
Gæstebogen.
Der var revet sider ud af bogen.
Sider med tidligere gæsters underskrifter...
...inklusive vores.
Det her er slet ikke en tropisk ø.
Det er Moonscar-øen.
Eller som jeg kalder den på min blog...
Zombie-øen.
Men navnet på hotellet er helt anderledes.
Ikke helt.
De ændrede et bogstav
og ikke særligt godt.
Så hvad betyder det hele?
Er det ikke tydeligt?
Det her er ikke bare et hotel, det her er en lokation,
og vi er med i en...
-En film. -En film.
Stop!
I har ødelagt det hele.
Tak?
Tak.
Du har ret, Velma. Det her er en film.
Og jeg er ikke kun Alan, hotelbestyreren,
jeg er Alan, filminstruktøren.
Alan Smithee?
Ja. Og dette skulle være min største mesterværk.
Noget, der føltes ægte, der føltes virkeligt.
Men nu er det ødelagt.
For altid.
Men hvorfor os?
Som I ved, tænker filmstudier kun på en ting nu om dage,
og det er franchises ligesom de horrorfilm,
der har en milliard fortsættelser.
Så jeg tænkte, jeg selv kunne lave en.
I min research efter den næste store ting,
faldt jeg over din hjemmeside,
Den store mysterieblog.
Har vi en blog?
Hvad?
Som jeg var ved at sige...
Der er en sektion, der hedder: "Uløste Narrestreger."
DEN STORE MYSTERIEBLOG - OM OS - LØSTE SAGER - ULØSTE NARRESTREGER - KONTAKT
Den mest populære del, hvis jeg må sige det.
Og den fortalte om den modstræbende varulv...
ULØSTE NARRESTREGER: VARULV/MODSTRÆBENDE
ZOMBIE-Ø
...og Zombie-øen.
Men Zombie-ø blev ikke løst.
Kattefolket gik til grunde,
mens zombierne vendte tilbage til evig hvile.
Der er intet ved det, du lige har sagt,
der lyder, som om det er løst.
Men du brugte kun zombierne.
Hvad med kattefolket?
Kattefolk, varulve...
De kostumer er for dyre.
Men zombier
er lige så billige som en spandfuld gummiproteser.
Så jeg besluttede at lave en film.
Men først måtte jeg finde ud af,
hvordan jeg fik jer tilbage på øen.
Jeg har læst om Shaggy...
...og Scoobys forkærlighed for tv's Elvira.
Rædselsværtinden med mest at byde på.
Og siden alle excentriske folk i Hollywood kender hinanden,
så ringede jeg til hende og bad hende hjælpe med at sælge
hele ferieprisknebet.
Du var den anonyme sponsor.
Ja, det er sandt.
Så skulle jeg introducere zombierne
på en måde, der ville gøre publikum spændte,
men ikke overbevise jer om en kommende trussel.
Så du fældede et træ for at blokere vejen for os.
Og flænsede bilens dæk.
Nej, faktisk.
Jeg ved ikke, hvad det var.
Endnu et mysterie.
Måske, kun måske, et uløst et.
Ja, altså...
Første gang, zombierne angreb, var i spaen.
Jeg havde håbet på en sekvens med en zombiejagt,
måske en stor finale på hotellet.
Men nej,
I fandt ud af at fange mine zombier, før jeg blev færdig.
Jeg ville være sluppet afsted med det,
havde det ikke været for jer nysgerrige børn
og jeres utrolige talent for at løse mysterier.
Måneders research spildt,
jeg fandt endda dette sære, lille vedhæng på øen,
jeg tænkte, det var et godt tegn på, at filmen ville blive til noget.
Simones vedhæng?
Det hjalp mig jo ikke meget.
Det var ikke særlig pænt.
Du gjorde også alle bekymrede for, at der foregik noget ondt.
Ja, og så finder vi ud af,
at det eneste onde var dig.
Det er jeg virkelig ked af.
Jeg tænkte, at med jeres utrolige skuespil,
jeres gode udseende...
Altså... Det formoder jeg.
...og komiske timing...
Okay! Klør fem.
...ville det blive en fantastisk film.
Men nu bliver jeg ikke i stand til at gøre filmen færdig.
Åh nej.
Græd ikke, Alan.
Det, du gjorde, var forkert,
men vi kan stadig lave filmen.
Kan vi?
Selvfølgelig kan vi det. Hvor svært kan det være?
Lære et par linjer her, se bange ud der.
-Mener I det? -Hvorfor ikke?
Det er meningen, at vi skal more os.
Og det giver mig tid til endelig at løse
den hvide hval i Uløste Narrestreger.
Zombie-øens mysterie.
Så, damer og herrer,
lad os lave en film!
Et par tårer overtaler dem hver gang.
STOR MAND
ZOMBIE-TEENAGERE OG DOMMEDAGSØEN
Hollywood.
I denne scene opdager I Morgan Moonscars skat
og må åbne den for at få de onde zombie-ånder
tilbage til det sted, de kom fra.
Sådan er historien ikke.
Zombierne var bare kattefolkets ofre.
Hallo? Baseret på en sand historie.
Er det bare mig,
eller nu hvor Velma må løse mysterier igen,
så leder hun efter dem overalt?
En gang holdt jeg op med at spise gluten i et år, og derefter
spiste jeg mere gluten på en dag, end jeg havde gjort hele mit liv!
Jeg tror, det her er lige sådan.
Hvad er gluten?
ZOMBIE-TEENAGERE OG DOMMEDAGSØEN - OPTAGELSE 20
Nuvel, det er koldt udenfor.
I er våde og ryster.
Men vi er ikke... Våde.
Værsgo!
Det er hende! Hun er tilbage!
MYSTERIEMASKINEN
Jeg har savnet dig så meget!
Jeg kan ikke tro det.
Tænk, at det er dig, hvor har du været?
Freddy, er du okay?
Fred, det er ikke den ægte mysteriemaskine.
Det ved du ikke.
Måske blev hun stærkere og brød ud for at finde mig!
Desværre, Fred.
Fred, venner, mød Seaver. Han er vores stuntman.
Goddav.
Seaver fik bygget denne smukke maskine
til filmens klimaks.
Vi lader den springe over hotellet,
mens den forfølges af en zombiehorde!
Jep! Jeg har kørt over hele øen,
siden vi ankom med færgen i går.
Færgen?
Jeg troede, jeg hallucinerede!
Hvorfor sagde du ikke noget?
På grund af løftet.
Jeg var så desperat efter at løse et mysterie,
at jeg var begyndt at tro, at jeg bildte mig selv noget ind.
Jeg troede næsten, at jeg var ved at blive skør.
Men nu hvor jeg ved, jeg ikke er ved at blive skør,
må jeg så køre den?
Nej, det må du ikke.
Det kræver en trænet professionel at køre den her tingest.
Men... Du må være passager, mens jeg parkerer den på færgen i nat.
Sejt!
Det lader jeg jer drenge om, mens vi går videre til næste scene.
Hvad er vores næste scene?
Det får I at se.
Og værsgo!
Jeg er sulten.
Nej. Scooby, nej. Linjen er "Jeg er bange."
En gang til.
Jeg er sulten.
Nej, Scoobs. Det er "Jeg er bange."
Linjen er "Jeg er bange."
Jeg er...
Sulten.
Det er ikke "Jeg er sulten," det er "Jeg er..."
Hvad?
Okay, Scooby, ved du hvad? Jeg har lige fundet ud af,
at der ikke er mere mad.
Jeg gentager, der er ikke mere mad.
Jeg er...
Bange!
Perfekt!
Okay, Seaver. Løb direkte igennem glasset.
Dette actionkamera opfanger alt i perfekt højdefinition.
Fred, hvad tror du, du laver?
Jeg sætter pris på Seaver, men jeg har ikke brug for en stuntman.
Jeg kan udføre mine egne stunts.
Jeg er trods alt en handlingens mand.
Nej, Fred, du er en mand med en halsklud.
Der er enorm forskel.
Jeg sætter pris på dit engagement i forhold til rollen, Fred,
men hvad ville der ske, hvis du kom til skade?
Du er en af stjernerne.
Hvis du ikke kunne fortsætte, var det slut med filmen.
Jeg formoder, du har ret. Jeg...
Jeg er ret vigtigt.
Selvfølgelig har jeg ret.
Jeg er Alan Smithee. Har du set, hvor mange film jeg har lavet?
-Nej. -Nå, men det er mange.
Der er en hel bunke. Du må stole på mig, Fred.
Er du klar, Seaver?
Og værsgo!
Fred, lad være!
Forbier.
Læge!
Chef, vi har et problem.
Hvilket slags problem?
Jeg tror, vi havde en garderobefunktionsfejl.
Garderobe!
Vi skal bruge større bukser.
I denne scene har zombierne trængt jer op i et hjørne.
I skal bare stå der og se bange ud.
Lad os øve det.
Okay. Se bange ud.
Ja, selvfølgelig. Jeg ordner det i postproduktionen.
På pladserne, alle sammen!
Værsgo!
ZOMBIE-TEENAGERE OG DOMMEDAGSØEN - OPTAGELSE 38
Pas på!
Alan, er du okay?
Ja. Men hvad skete der?
Det ser ud til, at nogen skar rebet over med vilje.
Men hvorfor?
Og er det kattehår?
Palmetræet. Simones vedhæng.
Så er det nu, Velma! En af de uløste narrestreger!
Det sker. Jeg må afsted!
Fred, jeg tror ikke, hun er okay.
Vi har større problemer, Daphne.
Vi har vist fundet endnu et mysterie, venner.
Kunne du sige det igen?
Måske med lidt mere vægt?
Selvfølgelig.
Så, venner...
Vent. Jeg er ikke klar.
Okay, jeg er klar.
Om tre, to, en.
Vi har vist fundet endnu et mysterie, venner.
Stop! Det var fantastisk.
Næste scene.
Velma! Er du okay?
Jeg er bedre end okay.
Endelig finder jeg ud af, hvad det her zombie-ømysterie handler om.
Men det har vi allerede gjort!
Det var bare en film, som Alan ville have os med i.
Følg nu med, Blake. Ikke den Zombie-ø.
Den anden.
Den, hvor kattefolket dukkede op og forsøgte at tage vores livskraft!
De var altså ikke virkelige!
Det strider imod videnskabens love.
Men det var de, Velma. Vi var der.
Nej. Det må være noget andet.
Noget fornuftigt.
Og nu, hvor de er tilbage, er det min mulighed
for at finde ud af, hvad der foregår, ellers er mit navn ikke Velma Garbo.
Dit navn er Velma Dinkley.
Ikke siden jeg blev filmstjerne.
Velma!
Vent, er kattefolket tilbage?
Jeg ved, I er derude.
Kom så, misser.
Okay, det er dagens sidste optagelse.
Den magiske time!
Vi starter vejrmaskinen, og så er det zombieangreb.
Det eneste, I skal, er at løbe den anden vej, okay?
Løb!
Shaggy!
Det er bare en kat, Scoob. Ikke noget at bekymre sig om.
Pyt med det!
Jeg ved, jeg burde flippe ud,
men det her forøger filmens produktionsværdi.
Bliv væk.
Bliv væk! Jeg er allergisk!
Undskyld, chef. Vi siger op.
Hvad? Kom tilbage, I kan da ikke bare gå!
Hvad med kunsten? Hvad med at ofre sig?
Vi kan ikke blive ved.
Er det katte?
Nej. Det er...
Kattefolk!
Vi må væk herfra.
Nej! Vi skal gøre filmen færdig!
Filmen?
Vi bliver angrebet af uddødelige kattefolk,
og du bekymrer dig om filmen?
Pyt med den. Der må være en måde at komme væk fra øen!
Færgen.
Ja.
Vi mødes der.
Han har ret. Den sidste færge sejler ved solnedgang.
Hvis vi skynder os, kan vi nå den og komme væk fra øen!
Kom så!
VELKOMMEN TIL PARADIS
Alan?
Åh nej! Hvad har du gjort?
Vi kan ikke komme væk.
Ikke før filmen er færdig.
Vi må gøre den færdig!
Alan er blevet skør.
Og vi har mistet den eneste mulighed for at komme væk fra øen.
Nej!
Jeg mister ikke en til. Ikke igen.
Ikke denne gang!
Fred, lad være!
Altså, det må jeg sige...
Måske bliver han alligevel stuntman.
Vær ikke bange, skat. Freddy er her.
Jeg kan ikke se ham!
MYSTERIEMASKINEN
Alle sammen, ind i mysteriemaskinen.
Fart på!
Vær ikke bekymret for mig.
Tag et kamera, en eller anden, og optag det her!
Freddy, gør noget!
VELKOMMEN TIL PARADIS
Hvorfor har kattefolket brug for Simones vedhæng?
Ja, hvorfor mon.
De haler ind på os!
Hvad var det?
Ren og skær uheld!
Pas på!
Tak.
Fred, u-vending. Nu!
Hvad nu?
Der er kun en vej ud af dette, Fred.
Tror du, jeg kan?
Jeg ved, du kan.
Freddy, hvad laver du?
Hold fast, venner.
Jeg har brug for en vinkel udefra.
Ja!
Det var utroligt. Lad os gøre det igen.
Sådan, Fred. Du var både hurtig og rasende.
Og takket være min højtflyvende drone, fik vi det hele til filmen!
Jeg tror, der er større ting at bekymre sig om end filmen.
Se!
Skynd jer, alle sammen! Hen til hotellet!
Hun er min skat, og jeg er hendes mand
Hun leger med min hjerte
Hun er sukkeret i min te
Kan I ikke se, vi hører sammen
Sød som slik og ren som guld
Hun gør mig skør, det er sandt
Jeg er hendes, krop, hjerte og sjæl
Bare hun også følte det samme
Hun er min søde, og jeg er hendes fan
Men hun er vægelsindet
Hun er som en elastik
Begynder stærkt, men går ikke over grænsen
Men jeg vil vente for evigt på at gøre hende til min
Sød som slik og ren som guld
Hun gør mig skør, det er sandt
Jeg er hendes, krop, hjerte og sjæl
Bare hun også følte det samme
Hun er min skat, og jeg er hendes mand
Hun leger med mit hjerte
Hun er sukkeret i min te
Kan I ikke se, vi hører sammen
Velkommen til Moonstar Island Resorts fineste restaurant.
Til den kræsne, udødelige katteperson
har vi den fineste fisk fanget i de omkringliggende sumpe.
Værsgo at sidde ned.
En vidunderlig lækkerbisken til jer.
Velbekomme.
Det rimer ikke.
Hvilken slags kat kan ikke lide fisk?
Det ser ud til, at de ruller.
Hvor kom du fra?
Kom nu, venner.
Hvad gør vi nu? De er efter os om lidt.
Vi har brug for et gemmested.
Hvorfor ser alle sammen på os?
Hvor uhøfligt.
Fordi I to er de bedste til at gemme jer.
God pointe.
Jeg tror, vi har det perfekte sted.
Alle sammen ind, hurtigt.
Er vi sikre på det her?
Sikre nok.
Hvor er vi?
Jeg husker det her.
Det var her, kattefolket forsøgte at tappe vores livskraft
sidste gang, vi var her.
Men vi stoppede dem, ikke? Måske er de her slægtninge?
Måske, måske ikke.
Intet føltes helt rigtigt efter det foregående eventyr,
men jeg kunne ikke finde ud af hvorfor.
Hej Scoobs. Gå lidt omkring, og optag.
Er du okay, Scoob?
Ja.
Hvorfor er der et hul midt i denne hule?
Hvorfor er der huller overalt?
Det ser ud til, at nogen har gravet efter noget.
Måske havde kattefolket brug for en kattebakke.
De må lede efter Moonscars forsvundne skat.
Men hvorfor har mystiske, udødelige væsner brug for en skat?
Det er præcis mit spørgsmål.
Se her.
Det er måneuret.
Kattefolket ventede på høstmånen
for at stjæle vores livskraft.
Det er sært.
Det kattesymbol på måneuret ser ud som Alans vedhæng.
Det er alt sammen fint, men hvis kattefolket findes,
så er resten af legenden også sand.
Kommer vi ikke ud herfra, er vi døde,
eller i det mindste udøde, hvilket også lyder slemt.
Jeg tror, jeg ved, hvad der sker med kattefolket
og vigtigere endnu, jeg ved, hvordan vi stopper dem.
Men det er for sent, høstmånen er stået op.
Det betyder, vi alle bliver til zombier.
Denne ene gang tror jeg, du har ret.
Hjerne.
Jeg må have hjerne.
Nej, bliv væk.
Stop. Vi vidste ikke, at forbandelsen var ægte.
Det var ikke engang min idé.
Som jeg mistænkte.
De, der bød os velkommen, og færgekaptajnen,
da vi først ankom til øen.
Hvad? I er slet ikke zombier.
Og I er ikke sjælesugende kattefolk.
Bravo!
Jeg kunne ikke have bedt om en bedre optræden.
Det var utroligt. Jeg vidste ikke, at I havde det i jer.
Men hvordan?
Det var faktisk let.
Efter vi fandt ud af, at de lavede filmen,
indså jeg, at den, der forsøgte at sabotere filmen, måtte have en grund.
Da vi så hullerne i hulen og piedestalen, gav det hele mening.
Nogen fra øen ledte efter Moonscars skat.
Og hvem var de eneste, der var på øen,
men ikke en del af filmen?
De tre her.
Men hvordan vidste du, de ville blive bange for zombier?
Hvis de var så overbeviste om, at Moonscars skat eksisterede,
hvilket den selvfølgelig ikke gør,
så måtte de også, på et eller andet plan, tro på forbandelsen.
Så vi efterlod vedhænget for at få dem længere ind i krypten
og klædte os ud som zombier for at skræmme dem ind i min fælde.
Hvilket forresten virkede.
Men guldet?
Gode, gamle, guldindpakkede Scooby-snacks
fra Alan Smithee-produktioner.
Der er stadig nogle få ting, jeg ikke forstår.
Kun nogle få?
Hvordan kontrollerede de kattene?
Med denne.
De fire brugte en kattefløjte til at få dem til at gøre, som de ville have.
Fire? Vi er kun tre.
Niksen!
Der er den skræmmende, sorte kat,
den, der punkterede taget på mysteriemaskinen.
Der angreb os i korridoren.
Scooby, nærbillede. Så stort, lige her.
Måske og kun måske,
er der en udødelig katteperson tilbage på øen.
Måske stoppede I ikke dem alle, sidste gang I var her.
Måske eksisterer de stadig.
Og løber rundt på øen efter deres næste offer.
Gem båndet. Den sad lige i skabet.
Jeg ved, hvad du tænker.
Jeg siger det ikke,
fordi "Baseret på en sand historie" sælger flere billetter.
Ja, du har ret. Det er præcis, hvad jeg siger.
Og det kommer til at stå lige under titlen!
Og her er jeres ledsagere, lige til tiden.
Vi ville have klaret det, havde det ikke været for jer...
-I... -Nævenyttige vigtigpråse.
Og glem ikke den talentfulde filminstruktør Alan Smithee.
Vi har ikke glemt dig.
Du skal nok få betalt, Smithee.
Det er jeg sikker på, jeg vil. Men ikke før jer.
Nyd afsoningen af 15 til for evigt i fængslet, dame.
Og jeg var så tæt på at afslutte denne film.
Jeg manglede kun en komisk finale.
I det mindste forsøgte du, Alan.
Kilde.
Se lige der? Hvad mon de laver?
Legenden fortalte, at kattene
var vogtere af Moonscars skat.
Måske...
Kunne det være?
Manner!
Det er guld! Jeg kan ikke tro det!
Jeg er rig! Som i rigtig, rigtig rig.
Med alt det guld kan du lave en efterfølger eller måske en trilogi.
Ja, en trilogi.
Spøger du?
Efter denne film er jeg færdig med filmbranchen.
Men jeg troede, det var din drøm at instruere?
Jeg har en ny drøm.
En, der involverer at trække sig tilbage på en tropisk ø,
hvor ingen giver en noter
og lader ens fremtid afhænge af weekendens publikum.
Det har været en fornøjelse at arbejde med jer børn,
men jeg går på pension.
Sikke en ferie, ikke, venner?
Måske den bedste ferie nogensinde!
Hvordan det, Velma?
Endelig kan jeg krydse en af mine uløste narrestreger af.
Uløste? Men kattefolket fra sidste gang...
Må være de samme folk, der ledte efter skatten denne gang.
Og de oprindelige zombier?
Sumpgas.
Jeg tror, det er bedst at lade hende få denne her, Fred.
Pointen er, at vi ikke kan stoppe med at løse forbrydelser,
fordi vi måske kommer til skade, eller træder nogen om tæerne.
Det ligger os i blodet.
Det er vores skæbne.
Velma har ret.
Vi burde aldrig have fået jer til at love at være nogen, som I ikke er.
Ja.
Desuden ved ikke at brænde kalorier af ved at løbe fra uhyrer
tror jeg, jeg har taget et halvt kilo på.
Hvem skulle have troet, at være bange var så god træning?
Så hvad siger I, venner? Mysteriebanden for altid?
Freddy?
Selvfølgelig er jeg med. Men skal vi gøre det her,
har vi brug for den rigtige mysteriemaskine.
Jeg burde aldrig have solgt den.
Og vi vil gøre alt for at få den tilbage.
Så...
Mysteriebanden for altid!
Jeg kan ikke tro det.
Sherif, hvad laver du her?
Da jeg hørte om nogle teenagere og en hund, der havde problemer
med nogle skurke klædt ud som katte,
tænkte jeg, at jeg ville kigge på det.
Det viser sig, at jeg havde ret.
I løser mysterier igen, ikke?
Jeg troede, vi var enige om, at I ikke ville gøre det mere.
Men sherif...
Vi bliver nødt til at løse mysterier.
Det er det eneste, vi er gode til.
Hvorfor lader du os ikke være det, som det er meningen, vi skal være?
Du behøver ikke græde, Daphne. Jeg er sikker på, I kan lave noget andet.
Men der er intet andet. Det er vores livsværk.
Jamen hvis det er nødvendigt.
Tak, sherif.
Og et par tårer klarer det hver gang.
Siden jeg ikke kan tale jer fra det,
kan jeg kun bede jer om at passe på.
Der er mange derude,
der ikke vil bryde sig om, at I blander jer i deres sager.
Forstået. Tak, sherif.
Godt, så. Skal jeg ikke køre jer hjem?
Måske om lidt.
At være zombie giver appetit.
Det gør det sandelig.
Scooby-Dooby-Doo!
Hej mine små tosser. Velkommen tilbage til showet.
Det næste er en zombiefilm, der vil få jer til at miave efter mere.
Hold fast i jeres haler, mens vi ser
Zombie-teenagere og Dommedagsøen.
Virkelig? Jeg mener, er det titlen?
Så kører vi.
På en ø omgivet af vand
vil en gruppe naive teenagere møde en rædsel,
der ikke er menneskelig.
Og... Værsgo!
ZOMBIE-TEENAGERE OG DOMMEDAGSØEN - OPTAGELSE 137
-Jeg er sulten. -Stop!
Jeg er sulten.
Sulten.
Jeg er...
Sulten.
Stop!
Værsgo!
Stop!
Fred, ikke igen.
Værsgo!
Hør, jeg ved, der sker mystiske ting om hvert...
DEN STORE MYSTERIEBLOG
Stop! Du har ødelagt alt!
Tekster af: Toni Spring