Mami.
"Odšla sva v naglici, ničesar ni za jesti.
Pojdita s sestro v trgovino. Se vidimo kmalu! -Mami"
Oj! –Tukaj je.
Morris je tu. Noro! –Hej!
Gremo danes pleniti šolo? –Ne.
Rad bi šel malo pleniti po bunkerju.
Rabimo redke predmete.
Prav.
Kaj je to? –Kaj? –Je to resnično?
Vklopite televizije. –To je fotomontaža.
Kaj se dogaja?
Danes so nivoji prašnih delcev v mestu dosegli najvišjo raven ...
NUJNO OPOZORILO!
Nekateri civilisti so postali agresivni
in skrajno nasilni, neusmiljeno napadajo vsakogar.
Pojav, ki se je začel kot manjši izgred v četrti Gangbuk,
se zdaj izrazito širi.
Zdi se, da se je že razširil izven Seula po vsej državi.
Vlada trenutno razmišlja o razglasitvi izrednih razmer.
Naj mi nekdo pomaga!
Mami.
Mami, kje si?
Mami!
Stran!
Stran, stran!
Ne, ne!
Zakleni! –Kdo si ti?
Žal mi je. Res, oprosti.
Poznaš me. Spoznala sva se že.
Živim v sosednjem stanovanju. 403.
Me ne zanima. Spravi se mi iz stanovanja.
Ne! Ne, čakaj!
Prosim. Prisluhni mi.
Nekaj ni v redu.
Vsi zunaj norijo.
Saj si sam, ne?
Ja.
V mojem stanovanju je moj brat ...
Kar nenadoma je ...
Res ne vem, kaj se ravno dogaja.
A kar se je zgodilo pri tebi, se me ne tiče.
Če je kaj narobe, pokliči ... –Ne! Čakaj!
Kaj še ne veš? Nisi pogledal skozi okno?
Res ne veš? Policija in ostali ...
Ven!
Ne! Čakaj. Prosim, naj ...
Naj samo uporabim tvoje stranišče.
Odidi takoj, ko opraviš.
Najlepša hvala.
Se opravičujemo za prekinitev, zaradi nestabilnega omrežja.
Ponavljam.
Zaradi hitrega širjenja okužbe v gosto poseljenih območjih,
so razmere v večjih mestih postale neobvladljive.
Znano je, da okuženi kažejo težnjo po nasilju
in simptomi okužbe vključujejo tudi kričanje
in krvavenje skozi oči.
Pravkar prejemamo izredne novice.
Poročajo o kanibalnem vedenju okuženih.
Ponavljam.
Okuženi posamezniki kažejo težnjo po kanibalizmu.
Napadi na nedolžne civiliste se stopnjujejo,
iz napada v kanibalno vedenje.
Inštitut za javno zdravje je izjavil,
da vas okuženi okužijo, če vas ugriznejo ali zbodejo ...
Čakaj, stoj! Stoj!
V redu sem.
Glej. Glej, v redu sem! Ne, prosim! Nikar.
Nikar me ne spodi ven.
Rekel sem ti že, da se mi spraviš ven.
Odidi! –Prosim, samo eno uro.
Dovoli mi ostati samo za eno uro. Prosim.
Ej, kaj se je zgodilo tvoji dlani?
To ni nič.
Nič se mi ni zgodilo. Nič!
Nič.
Nič, nič ...
Ne, nemogoče!
Rekel sem ti, da odideš!
Ven!
Poberi se že!
Banka: 421.500 vonov dvignjenih 24. novembra.
Pravkar prihaja do ...
Vašega klica ne moremo vzpostaviti ...
Mami Prejeli ste novo sporočilo.
"Jun-u, si v redu? Na poti sva. Nikomur ne odpiraj vrat.
Ne izgleda, da lahko prideva domov, vendar sva na varnem. Ne skrbi.
Samo upoštevaj navodila poročil. Sinko, preživeti moraš."
Prav tako poskrbite, da imate zalogo hrane in vode za 60 dni.
"Preživeti moram."
Mami.
Moral bi te poslušati in oditi v trgovino.
2. DAN
Pridružila se nam je profesorica Kim Yeon-jeong,
strokovnjakinja za bolezni. Nam lahko opredelite to epidemijo?
Razen tega, da okuženi kažejo izrazito spremembo obnašanja,
trenutno še ne vemo veliko.
Vendar se zdi, da imajo izjemno agresivne težnje in kanibalizem
opravka z možgani novo okuženih ljudi.
Gre torej za nekakšno duševno motnjo?
In ne nalezljivo bolezen?
Trenutno vašega klica ne moremo povezati z odzivnikom.
Agresivna in kanibalna nagnjenja, ki jih izražajo okuženi ljudje,
se zdijo povezana z ...
Mutirani virus prizadene živčne prenašalce,
še posebej del možganov, ki sprožijo težnjo po nasilju.
POMAGAJTE
"Ulica Eunsol 201, stanovanje 402, Yeongdeungpo-Gu, Seul"
Živ sem. Prosim, pošljite pomoč.
#PREŽIVETIMORAM
Ej, deluje. Vidiš? Kaj sem ti rekel?
Kako vrhunsko! Ja, deluje! Deluje!
Ja? –Me slišiš? –Ja, te. –Res?
Ja, tukaj sem.
Jaz te ne slišim dobro. –Deluje. Noro.
Me slišiš?
Ne!
Pravkar smo prejeli sledeče.
Kot vidite, okuženi posamezniki kažejo fizične spremembe,
skupaj s skrajnimi nagnjenji k nasilju.
Pomembno je izpostaviti, da simptomi niso takoj vidni.
Okuženi lahko ostane brez simptomov nekaj minut ...
Kličem: Oči
Pismo.
Kaj?
NI POVEZAVE
Pizda!
Ej!
Prasci!
Pozdravljeni, tu Jun-u.
Moji naročniki me verjetno bolj poznajo pod imenom Morris62.
Zdaj sem ...
obtičal doma že dva dni.
"Preživeti moraš."
To je bilo zadnje sporočilo, ki sem ga prejel od staršev.
A kot vidite,
ne vem več, kako naj preživim to.
Čudež je že to, da sem še živ in snemam to.
Prav, prijatelji.
Dobro.
To je vse za danes. Ne pozabite se naročiti.
7. DAN
Odpusti mi, oči.
Izvedeli smo, da se okužba širi le preko prenosa krvi,
ki pa se zgodi preko ugriza ali vboda.
Najboljše, kar lahko trenutno storimo je,
da se izogibamo okuženim.
Zdi se, da okuženi, razen kanibalnih nagnjenj,
nimajo povečanega občutka za vid, sluh ali vonj.
Prav tako se zdi, da ohranijo določene vzorce obnašanja,
ki so jih imeli pred okužbo. Kot je odpiranje vrat ali okna.
Nekateri se spomnijo svojih del in ponavljajo določena obnašanja.
Poročajo o številnih primerih.
Na voljo vsem! –Kreteni.
Oglasi, resno?
Uživajte z ramenom Jin.
"Zadnja večerja"
Predstavljam vam nekoga,
ki vam lahko pomaga s spopadanjem te nepričakovane krize.
Prosim, pozdravite gdč. Kim Elena, psihologinjo.
Danes vam z največjim veseljem demonstriram vajo dihanja,
ki vam bo pomagala omiliti tesnobo.
"Zadnja večerja"
10. DAN
Spet jaz, Jun-u.
Skoraj mi je že zmanjkalo hrane in vode.
Toda ne bom zapuščal stanovanja, nikoli.
Raje izstradam do smrti, kot da se me ugrizne
in končam kot te pošasti.
Vsak dan po televiziji kažejo isti seznam.
Kar naprej pravijo, da naj vsi ostanemo doma,
ampak meni se ne sanja, kaj se dogaja.
Moja mama je redko gledala televizijo.
Rada je poslušala internetne oddaje, medtem ko je pospravljala.
Nekajkrat jim je celo poslala svoje zgodbe.
Radio.
Zaradi nedavne katastrofe,
so ustvarili mobilno aplikacijo, ki uporablja radio frekvence brez signala,
za oddajanje sporočil v sili.
Vključiš 3,5 mm avdio priključek, ki ga uporabiš kot anteno za signal.
Telefonske slušalke bi bile idealne.
Sranje.
Prekleto. Zakaj so vse brezžične?
15. DAN
Verjetno spet igra tisto igrico.
Drugič raje pojdimo na izlet. –Prav.
Kaj je? Zakaj stojiš tu?
Cmera.
Ne znaš niti pozdravit?
Si že jedel kaj?
Mami.
Kaj?
Imate novo glasovno sporočilo.
Sinko.
Ostani doma. Ne hodi ven.
Glasovno sporočilo
Jun-u. –Smo v pisarni tvojega očeta.
Tudi tvoja sestra je tu. –Kako je Jun-u? Saj je doma?
Mojbog! –Kaj je? –Mami, beži!
Zapri! Zapri jih!
Skrijta se pri oknu. Gremo!
Kaj bomo?
Na pomoč!
Pomagajte!
Pizda!
Pizduni!
Pridite!
K vragu.
Kaj je?
Kaj klinca hočeš?
Na pomoč!
Prosim! Prosim, pomagaj mi.
20. DAN
Pozdravljeni.
Zbogom.
"NE"
"POZDRAVLJEN"
"Vera je resničnost tega, kar hočeš. To je dokaz nevidnega."
Ne
bodi
bedak?
Ja, bedak.
Kaj?
Pet? Dve?
Ob sedmih.
Ob sedmih?
Ja.
Oprosti.
Počakaj.
"JUN-U"
"KIM YU-BIN"
Kim Yu-bin.
Tako?
Kim Yu-bin.
Gdč. Yu.
Yu-bin?
Je res lahko takšen bedak?
Res sem tepec.
Ne.
Kaj zdaj počne?
Prosim, ne odhajaj!
Ob sedmih.
Osmo nadstropje.
V redu sem, hvala.
Si lačen?
Ja.
"Počasi jej!"
Ne bi smel jesti tako hitro.
Pa dajva, pizdun.
Ne ...
"OSTANI MOČNA!"
Kako naj preživim s tem?
"Preživeti moram."
Jun-u, saj zmoreš.
Pa pojdimo plenit.
Ne!
Halo?
Halo? Je kdo tam?
Sranje.
Halo?
Še spiš?
Me slišiš?
Slišim te.
Pozdravljen. –Ja, pozdravljena!
Tišje.
Saj res. Seveda.
Samo,
tako sem vesel. To je noro.
Šepetati pa tudi ni treba.
Točno.
Torba, ki si jo poslal. –Kaj?
Tista Nutella ... –Me slišiš?
Nutella.
Halo?
Ne pritiskaj na gumb, ko govorim.
Kaj?
Gumb.
Ne pritiskaj na gumb, ko govorim.
Saj sem vedel to. Logično je.
Hvala ti za hrano.
Seveda.
Ti je všeč Nutella?
Pa že.
Kaj? Zakaj sem ji jo potem sploh poslal?
Slišim te lahko.
Res sem bedak.
Še vedno te lahko slišim.
Hvala ti za hrano.
Res mi je teknila.
Jaz bi se mogel zahvaliti tebi. Ker si me rešila.
Najlepša hvala.
Nisem te rešila jaz.
Kaj? –Pravim, da te nisem rešila.
Sam si se rešil, ker si želel živeti.
Tvoja volja po preživetju te drži pri življenju.
Ja, a vseeno.
Brez tebe ...
Če te ne bi spoznal,
me zdaj ne bi bilo več tu.
Skoraj sem umrl. Mislim, skoraj sem se ubil.
Žal mi je, da slišim to,
ampak ali lahko govoriva o nečem drugem?
Kaj?
Če ti je prav,
bi rada govorila o nečem, o čemerkoli.
Želiš pripraviti rezance?
Si jih odcedila?
Ne, že tako je malo vode.
Nadzorovati moraš količino vode in jo posneti.
Posneti? –Če jo želiš kasneje premešati z rižem.
Kako to misliš premešati kasneje?
Sploh znaš skuhati rezance?
Kdo pa še ne zna skuhati rezancev?
Očitno jih ti ne znaš.
Zakaj bi dala ven vodo? Res je čudna.
Mislim, da je chapagetti najboljšega okusa,
ko se ga premeša z neogurijem. Kajne?
NEOGURI
To je preveč hrane zame.
Niti tega ne moreš pojesti?
Najej se, sosed. –Ja, takoj bom.
Želim si, da bi jih lahko prelil s sezamovim oljem.
Bojiš se višine?
Kaj? In kaj je narobe s tem?
No, ne ustreza ravno tvojemu značaju.
Nekomu si odsekala roko, pa se bojiš višine?
Nikoli nisem nikomur odsekala roke. –Kaj?
Tiste pošasti niso ljudje.
Nič več.
Bojim se višine,
ker sem kot majhna padla med plezanjem.
Plezanjem?
Misliš, plezanje, kot na steni gore z golimi rokami?
Kot Tom Cruise v Misiji nemogoče 3?
No, tako dobra pa nisem.
Resno? Tom Cruise? Res si staromoden.
Dežuje! Potrebujeva deževnico.
Vzemi skledo. Ne, vedro!
Vedro?
Ne dežuje.
Jun-u.
Yu-bin, si v redu?
Približujejo se mojemu stanovanju.
Pred mojimi vrati so.
Kaj naj storim zdaj?
Katero stanovanje?
Kaj? –Katero stanovanje?
Si pripravljena?
Mimogrede,
si prepričana, da ni nikogar zunaj?
Ja, sem. Morava iti na osmo nadstropje. Prazno je.
Yu-bin. Tudi, če je prazno ...
Sprijaznil sem se, če naju pojedo,
ali pa izstradava, vsi nekoč umremo.
Pozabi. –Kaj?
Prihajam. Zdaj grem ven.
Toda ne skozi vrata.
Kaj pa ...
Yu-bin.
Si tam?
Misliš, da lahko preživiva to?
Nisem prepričan.
Toda želim si.
Res si želim prebroditi to sranje.
Nočem, da me tisti gnijoči stvori raztrgajo na delce.
In verjemi, da nočem niti, da me živega pojedo.
Preživeti morava.
Preživela bova skupaj.
Dobro potem.
Poslušaj.
Prvo bom šel dol jaz, da jih zamotim.
Potem šele ti.
Ena, dve ...
Potem pa ...
Tri!
Kaj, hudiča?
Kdo je ona?
Nemogoče.
Yu-bin! Pojdiva!
Daj!
Me veseli, da si še živa. Lepo te je spoznati.
Enako.
Od vraga si.
Ti tudi.
Utrujena sem.
Osmo nadstropje.
Prosim!
Sem!
Daj, pridi!
V redu. V redu smo.
Mojbog, mirno.
Vidva, ne rabita se mi zahvaljevati,
ampak tista reč ... Ji lahko rečeš, da jo pospravi?
Dajva se ...
Kdo ste? Zakaj ste nama pomagali?
Kaj nista ravno vidva prosila za pomoč?
Res sem mislila, da je osmo nadstropje prazno.
Mojbog.
Mimogrede, kako sta lahko preživela tako dolgo?
Mislim, občudovanja vredno.
Vesta, mislil sem, da sem edini preživeli v tej stavbi.
Midva pa sva mislila, da sva edina preživela v tej četrti
in da so vsi ostali ...
Ja, seveda.
Ampak zdaj nič več, ne?
Očitno res ne.
Sicer pa mi izgledata, da vesta veliko o tem.
Mislim, o tistih stvorih zunaj.
Odkar sem preživel,
sem bil zaprt doma in poslušal poročila.
Jaz tudi.
Toda zakaj sta skupaj? Se poznata?
Niti ne. Pred tem se nisva poznala.
Spoznala sva se pred štirimi dnevi.
Ste se vi ves čas tu skrivali sami?
Tako je.
Kakorkoli že ...
Nista nič žejna? Popijta vodo.
Kaj je?
Razumem.
Z vsem, kar se dogaja, ni čudno, da sta previdna.
Popij. Dobro je.
Verjetno sta lačna. Želita kaj pojesti?
Narezek.
Torej, vama je všeč?
Ja. Vrhunsko je.
Me veseli.
Počasi, počasi jejta. –Prav. Najlepša hvala.
Hrane je dovolj, dokler ne pridejo po nas reševalci.
Reševalci? –Res? –Res?
Nista slišala poročil?
Nista zato prišla sem gor?
Slišali ste to? Po poročilih?
Občasno lahko sprejemam signal.
Vidva res nista nič slišala?
Ja.
Še malce moramo zdržati.
Mimogrede, kako ste lahko tako dolgo ostali skriti?
Skrivanje ni težko.
Vedno sem se moral skrivati pred ženo, ko sem kadil.
Imate kakšnega otroka?
Ne.
Sta pa danes prišla vidva otroka.
Kaj?
Gospod ...
Jun-u.
Kar zaspi.
Tako, ja.
Jun-u.
Moja žena.
Stradala je.
Kdo ve,
kako dolgo bi še, če se ne bi prikazala?
Moram storiti to.
Jun-u!
Upam, da razumeš. –Vraga razumem, bolnik klinčev!
Yu-bin!
Yu-bin, si tam? Me slišiš?
Odgovori mi, Yu-bin!
Svojo ženo želim rešiti. Kaj je to tako slabega?
Kaj vidva nista nikoli nikogar ubila?
Seveda.
To, da sta še živa,
pomeni, da smo si enaki.
Enaki smo. –Gospod.
Gospod, umaknite se. Dajva se pogovoriti.
V redu.
V redu potem.
Jun-u!
Prosim vaju!
Zakaj nama ne pustita živeti?
Kaj pa midva?
Kaj najino življenje ni nič vredno?
Pa odidi.
Pusti dekle in odidi.
Prizanesel ti bom.
Lahko vzameš mojo hrano.
Samo tokrat.
Nazaj! –Samo tokrat!
Še en korak, pa te ubijem!
Pozabi na nas in odidi! –Nazaj!
Ubil te bom!
Ne!
Yu-bin!
Draga?
Draga!
Yu-bin!
V redu je.
V redu je, ljubim te.
Oprosti, izneveril sem se ti.
V redu je.
Vse je v redu.
V redu je.
Jun-u.
Še vedno sva človeka.
In skupaj.
Sprijaznila sem se.
Ne.
Pizda!
Čakaj. Čakaj malo. Kaj se dogaja?
Kaj je to?
Mojbog.
Streha. Na streho. –Najprej morava ...
Hitro! –Škarje!
S poti, pizduni!
Pridi!
Yu-bin!
Jun-u.
Jun-u! –Pojdi!
Spravi se na streho! Privabi helikopter!
Glej, da prideš!
Ne ...
Ne.
Pizda! Klinčev blok!
Helikopter?
Tu so preživeli.
Tu so preživeli!
Še sva živa!
Tukaj sva!
Še sva živa!
Še sva ... –Tu so preživeli!
Še sva živa tu zgoraj.
Tu Kilo 717, BFP.
Rešili smo dva civilista s stanovanjskega naselja Eunsol.
Tu Kilo 717, BFP.
Rešili smo dva civilista s stanovanjskega naselja Eunsol.
Odpeljali ju bomo v T2, konec.
"Si doma? Pokliči me."
Nemogoče je vedeti, koliko ljudi je okuženih,
toda oblasti domnevajo,
da je po vsej državi okuženih že vsaj 50.000 ljudi.
Najhuje je bilo prizadeto glavno mesto,
zaradi majhne razdalje med številnimi stanovanjskimi naselji.
Reševalci se osredotočajo na iskanje in reševanje civilistov,
ki so znotraj območja na omrežjih objavili svoja sporočila v sili.
Internet in brezžična omrežja sta bila obnovljena v vseh regijah,
zato so sporočila v sili na družabnih omrežjih precej učinkovita.
Štab za obvladovanje nesreč in varnost v vsaki regiji
začenja s pozivanjem vseh preživelih,
da svojo lokacijo objavijo na družabna omrežja.
#PREŽIVETIMORAM
#ŽIV
Prevod: denycare