Det här är Black Joy.
Historieböcker, tv, media
föredrar idén om svart smärta,
att visa våra kroppar lidande och i kamp.
Men vad som saknas är vapnet som stödjer vår överlevnad. Glädje.
För mig handlar glädje om att bli sedd. Inte smälta in, inte be om ursäkt.
Och inte bara på de stora sätten. Även om stora sätt är kul.
Vad menar du, att jag fick den? Som att jag fick rollen?
Och som att jag inte ska försvinna? Jag får agera mot Jennifer Lewis?
Jag fick huvudrollen Jag fick huvudrollen
Huvudrollen Jag fick...
Jäklar. Vad hände med hans katt?
Det finns också tysta sätt att synas på.
Jag är så glad för din skull, älskling
Och ibland kommer den största glädjen från att bli sedd av dina tjejer.
För vår primadonna, Angie.
- För Camille och Black Joy-utställningen. - För en fantastisk premiärmottagning.
Tack.
Åh, herregud. Jag bjöd in så många skolor, så det måste vara perfekt
och nån måste erbjuda det perfekta högbetalda jobbet.
Och att få tillbaka vår Quinn.
Tack. Även om jag måste säga att mycket av äran går till medicinerna.
Medicinerna.
Vet ni en sak? Jag trodde verkligen att jag skulle känna mig drogad
eller sövd medan jag var på dem. Men inget har hänt efter några veckor.
- Jag menar, jag verkar som jag, va? - Ja. Du är perfekt.
Absolut.
Jag har bestämt att mimosas är ett slöseri med tid.
Hallå. Kan jag få en Bloody Mary? Utan allt utom vodkan. Tack.
Jag hatar allt det där med selleri-tomater.
- Sprit på dagtid kan tas rent. - Så du är också glad för min skull?
Skönt att jag inte tar med mig Mike till mottagningen.
- Jag tar med Eric. - Är han inte i Europa på turné?
De skickade tillbaka honom tidigt. Sa att hans tekoppsskildring var lite "urban".
Det är bra att veta att rasism inte bara är en amerikansk delikatess.
- Grundad utomlands, fulländad i Amerika. - Kom igen.
- Så, är rumskompisarna sams igen? - Nej.
- Behöver vi prata om det här? - Nej.
Inget att prata om. Hon tror att jag är upprörd över Michael,
och jag säger att jag är glad att de träffades.
- Det känns bara som att du är avundsjuk. - På vad?
- Jag är med Keith. - Vilket gör det extra konstigt,
att du inte kan stå ut med att jag njuter med Mike.
Okej, Stella, njut, tjejen. Gör din grej.
Men nästa gång du vill
njuta med nån Uber-förare, ler jag och säger inte: "Vad var det jag sa?"
- Vad? - Angie.
- Din vodka kom.
Du ska komma ihåg hur jag log mig genom allt ditt kärlekssnack.
Angie, det var ett skämt.
Vill du att jag ska göra min grej för ditt projekt?
- Nej, du var perfekt. - Självklart var jag det.
Även när jag rasar förblir jag trots allt jag.
Wow. Jag minns den här bilden.
Den eftermiddagen var så rolig.
Jag saknar dagsfester. Varför slutade folk ha dem?
De slutade nog inte att ha dem. Vi slutade bli bjudna.
Det här var dagen jag träffade den där DJ:n och den haitiska FedEx-killen.
Första gången för mig i en djävulens trekant.
- Jag är rädd att fråga. - Två killar och en kvinna.
Men låter inte djävulen lite homofobisk?
Namnet gör det, men trekanten var det definitivt inte.
Kanske har Quinn rätt.
Kanske är jag bara tjejen som borde hålla sig till trekanter och dårskap.
Nej.
Du kan förändra dig, och om du saknar trekanter och dårskap,
kan du byta igen.
Livet och kärleken, det är inte bara en sak.
Quinn och jag är.
Trots allt vårt medberoende, är en sak säker.
Quinn och jag, vi korspollinerar inte.
Vi knullar på våra egna sidor av området.
- Vad hade du sagt om jag knullade Jameson? - Det är annorlunda.
Bra. För jag knullade honom förra veckan, det var hemskt.
Jag skojar. Han var bra.
Okej, vi håller oss till sanningen. Du skojade bara, eller hur?
Ja, han var underbar.
Det sanna är att det finns många skäl till att vara med Mike.
Men Quinn är ett för stort skäl att inte vara det.
Vi har knappt pratat sen vår resa och det vill jag inte.
Hon kommer alltid först, och jag vet att jag alltid kommer först för henne.
Låt aldrig nån säga till dig att du inte väljer kärlek. Varje gång.
- Jag älskar min Quinnie. - Låg du verkligen med Jameson?
Black Joy handlar om att älska fullt ut.
Älska min karriär.
Älska min kultur.
- Absolut perfekt. - Verkligen?
Så, ger antidepressiva medel en liten viktökning?
- Ursäkta mig. - Vad? Vänta. Vad menar du?
Älska min partner.
Grattis på tvåveckors-dagen.
Oroa dig inte. Jag kan dina begränsningar. Inga mjölkprodukter, nötter eller socker.
Detta är i huvudsak en sallad med vispad luft som glasyr.
Jag skulle aldrig ha släppt dig.
Jag önskar så att du kunde följa med mig till Camilles grej,
speciellt efter Angies konstigheter.
Ja, jag kan inte komma ur den här kundmiddagen. Ska vi ses efteråt?
Ja, utanför den gamla Water Club. Herregud.
- Jag längtar. - Varför Water Club?
Okej, så det var min första äkta fina tillställning med mina föräldrar.
Min syster hade influensa. Hon kunde inte följa med. Hon var jättesjuk.
Vilken bra dag.
Jag tittade ut över vattnet, kände mig så vuxen.
Och jag såg en yacht som gled förbi
och ombord var de två stiligaste människorna jag någonsin sett.
Och jag sa till mig själv:
"En vacker dag kommer min prins och jag ska göra det med honom."
Den dagen är idag.
Ser du, Trish? Jag sa till dig. Det ser fantastiskt ut på dig.
För tolfte gången är pläd inte kulturell appropriering.
Alla kan bära den. Inte bara skotska människor. Gå och byt om.
Vit skuld är utmattande.
Och speciellt när det handlar om fel saker.
Michael. Mike. Hej. Än en gång.
Varför är du här? Och ännu viktigare, hur mår Angie?
Jag hoppades att du kunde berätta det. Hon gjorde slut med mig.
- Va? - Ja. Hon sa att du kommer först.
Jag ville bara be om ursäkt för att jag kom emellan er.
- Jag visste inte att ni var bästa vänner. - Är bästa vänner.
- Sa hon att vi inte var det? Det är vi. - Nej. Hon skulle aldrig såra dig, sa hon.
- Så inte sårad. - Noterat.
Det var därför det var konstigt,
för när vi träffades första gången verkade du inte intresserad.
- Du sa bokstavligen... - Det är jag inte.
- Överhuvudtaget. Av dig? Inte ens... - Kul att höra igen.
- Förlåt. - Ja. Det suger bara.
Jag suger.
Du är en bra kille. Hon gillar dig verkligen och vill ha nåt riktigt.
Kanske var jag rädd att förlora henne.
Okej, vad händer nu? Jag är kär i henne.
Sakta ner, cowboy. Det är lite snabbt, eller hur?
Och det här kommer från nån som rör sig väldigt, väldigt snabbt.
Intellektuellt förstår jag dig.
Men i mitt hjärta vet jag att hon är den enda.
Jag brukade vara nån som var så rädd för att vara ensam
att min typ var alla som gillade mig. Patetiskt.
Kommer du efter mig när jag inte skickade efter dig?
Jag gjorde uppehåll några år, var ensam, lärde känna mig själv.
"Om du inte älskar dig själv, hur kan du då älska nån annan?"
- Det är lysande. - RuPaul. Drag Race?
Kom igen. Du måste titta på det. En av Angies favoriter.
Om hon gjorde slut med mig för din skull,
och du faktiskt inte är upprörd, hur får jag tillbaka henne?
Trish. Vi ses.
- Och hon är orolig för pläden. - Oj.
För mig är Joy makt.
Det finns en obeskrivlig känsla av att vara en svart kvinna idag
som har kontroll över sitt eget liv.
Och därför, efter vårt rekordstora andra kvartal,
når vi ut till den polyamorösa gemenskapen.
Och jag lanserar Q:s systersida, P,
för ibland är tre inte för många.
Det är bara början.
Det finns så mycket glädje i att veta vad du vill och utan ursäkt att få det.
Det finns också glädje i att förändra vad du vill och att vara sårbar.
Vi stänger om fem.
Det är du. Varför dyker du alltid upp när växterna och jag är trötta på folk?
För att du ska hålla dina öppettider.
Och för att det är det enda som är vettigt här.
- Också, vila i frid, fru Orkidé. - Det var oundvikligt.
- Hur mår din dator? - Har inte frusit sen dess.
Det är bra att veta att du är bättre på elektronik än på växter.
Men du får aldrig nån mer växt av mig igen.
Vilket dåligt affärsdrag, växt-damen. Skära av mig från produkten?
Då antar jag att det här är farväl.
Eller så är det jag som bjuder ut dig på dejt.
Säkert.
Är du seriös?
Mig? Varför?
Jag vet att du vill försöka få nåt seriöst
och du är här hela tiden. Och vi vibbar.
Det gör vi. Jag menar, jag trodde att det bara var flams,
liksom, jag pikar dig för dina tecken.
Kanske var tecknen tecknet.
Jag har varit sårbar och äkta.
Du har inte fått min karskhet och du gillar mig ändå.
Roliga, galna vackra Aimee gillar mig.
Jäklar, vilken tajming.
Okej, lugn. Det är bara en dejt.
- Och jag säger bara ja. När? - Nu.
Jäklar. Snabbaste dejten någonsin.
Jag är äldre än de barn du brukar dejta. Har inte tid att skjuta upp saker.
Jag ska ringa några samtal, bearbeta några restauranger.
Jag kanske mutar oss in på Bohemian. Bästa kocken, bästa maten.
Det är ingen dejt. Det är du som skryter. Så jag väljer en plats.
Är det tråkigt att hon bossar mig eller är det hett?
- Nu. - Hett. Definitivt hett.
- Jaha, Famous Fish. - Och inga tjänster krävs.
Det är inte sushi för 8 000 dollar. Men det är jävligt gott.
- Amen. - Och jag har saknat det.
Ända sedan exmaken flyttade runt hörnet,
slutade jag gå hit på grund av risk för att mötas.
Jäklar. Slutade det illa?
Ja. Men ärligt talat så var början inte heller bra
och mitten var bedrövlig.
Men han gav mig min dotter, och hon är den bästa jag känner.
Insåg du att du gillade kvinnor efter honom, eller...
Jag gjorde alltid det som kändes rätt.
Nuförtiden kallar ungarna det pansexuellt, för de älskar etiketter.
Men på min Gen X-tid kallade vi det bara: "Du gillar vem du gillar."
Jag har aldrig gillat nån som du.
Ja, jag vet. Vi har fastställt det. För gammal.
Nej, för samlad.
Och här är vi nu, och bara gillar vem vi gillar.
Joy, för mig, var familj.
Kanske inte alltid familjen jag växte upp i,
men familjen jag ville ha, familjen jag hittade
och familjen som hittade mig.
- Hallå. Hur är det, älskling? - Hej.
Du ser bra ut i det här lilla bruna numret.
Jag vet att du arbetar med ditt projekt om glädje,
men jag jobbar på mitt eget glädje-hemprojekt.
Så här tänkte jag. Jag älskar de här fönstren,
men vi ska ersätta dem med en stor skjutdörr i glas,
så att vi kan presentera trädgården. Den är underbar.
Ja. Men jag menar, älskling, har vi råd med det
med hela Mira-bröllopsräkningen?
Nej, det är löst.
Jag hade ett samtal med mina föräldrar, ett bra sådant.
De tar ett litet bostadslån och jag betalar tillbaka dem varje månad.
- Okej. - Ja.
Okej, Big Daddy fixar det här.
En av de fantastiska sakerna med att se klart till trädgården,
vi kan ha en rabatt eller en uteplats,
eller en dag, hålla ett öga på lilla Langston och Zora.
- Jättebra. - Du vet, en dag.
På tal om bebisarna, vi kan göra om gästrummet till barnkammare.
Bruden på Home Depot sa att dessa färger är könsneutrala,
vilket betyder även om vi väljer... Vad?
Vad hände? Du fick den där minen, som att jag sa nåt fel.
Vad var det? "Bruden" skulle har varit "tjejen"? "Hen"?
Nej, nej, jag bara... Jag tycker att vi ska trycka på paus och prata.
Älskling, lyssna. Inget av det här handlar om att pressa dig att skaffa barn.
Okej.
Jag är exalterad. Förlåt. Gästrummet kan bli ett kontor.
I så fall kommer den här symfonibeige inte att funka,
för jag vet att du vill ha lite färg på väggarna.
Ja, bränd sienna skulle se riktigt bra ut.
Då blir det så. Vi målar den med vad bränd sienna än är.
Lyssna, så länge vi fortsätter att bygga tillsammans.
- Det är allt som betyder nåt för mig. - Ja.
Ingen press med att skaffa barn snart.
- Okej? Älskar du mig? - Ja.
Jag tänker inte ljuga. När du sa att du skulle göra bildspelet själv,
blev jag lite nervös, men det här ser bra ut.
Va? Jag sa att jag är en fena på Canva.
- Jag gjorde en liten logotyp till oss. - Vad coolt.
Okej, min tur. Ärligt talat. När du ringde från en strand i San Juan
på natten för att höra om vi skulle få pengar om vi bytte ämne,
trodde jag att du var så full att du glömde att vi ens pratade om det här.
- Men se vad vi gjorde. - Vår baby.
Jag känner att jag precis gjorde det konstigt.
- Nej. - Förlåt.
- Knack, knack. - Och det blir konstigare.
- Fru Joseph? - Dörren på nedervåningen stod öppen.
Ja, vi lastade skåpbilen med grejer till projektet.
- Jameson, det här är Quinns mamma. - Hej.
Detta är rent objektivt, men du är väldigt snygg.
- Tack. - Är du singel?
För jag har tre väninnor på klubben som har döttrar.
Och en son, om du föredrar det.
Jag dömer inte. Min dotter är bisexuell och det är helt okej.
Grattis till att du känner så. Men jag klarar mig bra ändå.
Cam, ses vi där nere?
- Ja, visst. Jag kommer dit. - Jättebra. Ursäkta. Trevligt att träffas.
- Du undrar nog varför jag är här. - Ja.
Det är Quinnie. Är hon okej?
Ja. Hon mår faktiskt jättebra. Det är verkligen snällt av dig att fråga.
Snällt? Raring, det är moderskap. En dag kommer du att förstå.
- Kanske. - Nej.
Du och Ian gör slut var 15:e minut.
Nej, nej. Vi har inte gjort slut. Det...
Min förare har dubbelparkerat, så kortfattat är vår vän.
- Ja, i korthet... - Ja tack.
Jag vill ha Ian och jag vill ha vårt liv tillsammans,
men vi sa alltid att det livet skulle innefatta barn.
Och nu inser jag att jag inte ens är säker på att jag vill ha barn, du vet?
- Hur vet jag? Hur visste du det? - Camille, barn är krävande.
Även när de är vuxna är de fortfarande krävande.
- Har du någonsin gjort en Whippit? - En vadå?
Whippit. Quinn ertappades i gymnasiet när hon gjorde det.
Det är när man suger på en burk vispgrädde och får en kick av lustgas.
Var marijuana upptaget? Kom igen, tonåringen Quinn. Gör bättre.
Jag vet. Jag provade det en gång, ensam.
Jag ville se vad den stora grejen var.
Man andas in det och i några sekunder är du den lyckligaste du nånsin varit.
Det är en känsla du alltid vill ha. Men den är flyktig.
- Det är moderskap. - Vem skulle inte vilja ha den känslan?
Vi vill alla ha den. Min syster får den av meditation.
- Men hon är olidlig så försök inte det. - Så jag kanske kunde...
Jag ska stoppa dig. Jag har gett dig nog med visdom, okej?
Jag måste gå och ta ut lite av mina fillers.
Jag gillar att se ung ut, men nu ser jag för ung ut.
Jag tycker synd om vännerna som inte kan hänga med.
Om det är moderskap kommer du att veta. Ciao.
Verkligen, faster? Måste vi träffas på nån annans restaurang?
Raring, du vet att jag inte ens kan riskera att lukta på maten hos dig.
Hoppas det är brådskande för jag är upptagen med Camilles event. Vad händer?
Din mamma ringde mig.
- Vad hände? - Ja.
Är det min pappa?
- Det är du. - Vad?
De ska inte betala för ditt icke-bröllop.
Det är ett lån. Jag betalar tillbaka.
Om inte nåt händer. Och drama följer dig, brorson.
Det är inte din sak, jag uppskattar det, men jag måste gå.
- Älskar dig. - Du gör det svårt att vilja hjälpa dig.
- Vill du hjälpa mig? - Ja. Sitt ner.
Jag har varit gift fyra gånger, förlovad, sex.
Så jag vet något om uppbrottsdrama och hur dyrt det kan vara.
Lyckligtvis för dig har faster Tammy alltid fått pengarna.
Här.
Du ger mig pengarna? Varför? Du hatar mig.
Jag hatar inte, förutom nån i Teva-sandaler. Vem går ut sådär?
- De är inte söta. - Jag ska betala tillbaka det här.
- Jag lovar dig. - Jag lånar aldrig ut pengar. Jag ger dem.
68 000 dollar, ingen hake?
Det vet jag inte om jag sa. Det finns hakar, okej, brorson?
Till att börja med, när jag ber om en hackad ost, är det vad jag vill ha.
Inget sånt där bougie-skit. Och på riktigt, du måste växa upp.
- Jag är vuxen. - Nej.
- Jo. - Om du hade varit vuxen,
skulle du ha varit ärlig om att du fortfarande var kär i Camille,
och du skulle ha varit ärlig mot Mira för länge sedan.
Och sparat mycket hjärtesorg och mina yachtpengar.
Så nästa gång du vet vad du vill,
var vuxen, var ärlig och få det att hända.
Tänk om det jag vill får mig att förlora nåt annat?
Välkommen till livet, brorson. Det ger lite men det krävs mycket.
Men om du är ärlig mot dig själv kommer allt att lösa sig. Jag lovar.
- Tack, faster Tammy. - Ingen orsak. Jag älskar dig.
Men om jag ser dig i de jävla Teva- sandalerna, vill jag ha tillbaka allt.
Inklusive ränta. Hör du mig?
- Joy handlar om att bli sedd. - För mig innebar Joy familj.
Black Joy handlar om att älska...
- Camille, din utställning är perfekt. - Det är så fantastiskt, Milly.
Så, gillade ni det?
- Åh, herregud. - Ja.
Jag känner att jag var den bästa delen. Det är vad jag hör publiken säga.
- Bitch, snälla. - Ja, med folkmassa menar hon mig.
Exakt.
Och innan vi glömmer, Tye, vill jag bara meddela dig
att vi alla röstade och Aimee kan stanna.
Ja, henne vill vi ha kvar.
Ja, det har gått två hela nätter. Jag menar, kommer det en flyttbil?
Okej, okej.
Hon får åtminstone vara glad.
- Angie... - Jag mår bra. Jag mår bra.
- Spänningen. - Jag hanterar det.
Tack.
- Vi klarade det. - Vi klarade det.
- Grattis. Det är underbart. - Grattis. Nej, det här är knepigt.
Tack. Jag träffade din mamma. Hon är väldigt stolt över din sexualitet.
Miss Pat.
- Jag ska gå och prata med Angie. - Ja, gör du det.
- Gjorde jag... - Camille.
- Jag återkommer. - Okej.
- Du kom. - Ja.
- Och det är jag glad över. Det är perfekt. - Är det?
Gör inte det nu. Du vet att det var det. Äg bara det du gjorde.
Det ska jag. Och det skadar inte att avdelningscheferna från Sarah Lawrence,
Spelman, NYU och Yale kom och sa att de vill träffa mig om undervisning.
- Fantastiskt. Jag är så stolt över dig. - Är du det?
- Ja, det är jag. - Det är jag också.
- Mamma? Du är här. - Jag var tvungen att komma.
- Jag älskar dig, Camille. - Jag älskar dig också.
Mamma, det här är dr Pruitt. Dr Pruitt, min mamma.
Jag är en av din dotters kollegor på jobbet. Hon är speciell.
Det är hon.
Angie, kan vi prata?
Jag är ledsen att jag gjorde saker besvärliga,
men vi gör det inte här. Det är Camilles evenemang.
Vilket är det perfekta stället att göra det, för det handlar om svart glädje.
Oss, vår vänskap, Angie, det är svart glädje.
Du är den bästa vän jag nånsin kommer att ha.
Jag tror att jag var rädd för att om du skulle få ett riktigt förhållande,
skulle du försvinna.
Jag hade fel. Jag är ledsen.
Quinnie, jag älskar dig. Jag kommer aldrig att lämna dig.
Jag kan älska dig och en man på samma gång.
Fan, jag kan älska dig och en man och en man på samma gång.
- Kommer du ihåg min djävulens trekant? - Flicka, prata inte om det här.
Ja.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig också.
Kan jag få allas uppmärksamhet?
Jag ville bara tacka er så mycket för att ni kom.
Jameson och jag är stolta över utställningen som hyllar svart glädje.
Och jag vill ge en shout-out till Harlem.
Och alla som har och fortsätter att bidra till själen
i denna stadsdel.
Tack för att ni är mitt hem. Tack för att ni är min glädje.
- Skål. - Hej.
- Jag är nog inte redo att släppa henne. - Inte? Jag vet inte om jag är det heller.
Det här är min...
Tjejen, du bär den där peruken så fint.
Vad händer nu? Mat? Mer alkohol? Både och? Ja.
Egentligen inget av det. För jag måste gå hem och byta om och träffa Keith.
Vi har precis blivit sams och vi måste fira.
Och ännu viktigare, vart går vi nånstans och varför sitter vi inte i en bil?
Jag har faktiskt en bil, men du har en ny tur som väntar.
Har jag?
- Vad gör han här? - Han väntar på sin flickvän.
Gå nu till din man. Gå.
Hej. Jag är så ledsen att jag gjorde slut med dig. Men hon är min vän och jag...
Det är okej. Vi är här nu. Kom hit.
- De här är till dig. - Tack.
Jag vet att du inte gillar cyklar. Men hoppa in. Jag hjälper dig. Kom nu.
Vänta.
Okej, här bor jag.
Det låter som om natten är över.
- Bara den delen där vi är tillsammans. - Aj.
Jag har inte sex direkt. Det blir bara sport, utan mening.
Jag är riktigt, riktigt bra på sport.
Det är du säkert, och du kan visa mig när tiden är mogen.
Wow.
- Hej då. - Hej då.
ZOE ÄR DU VAKEN?
TYE HOS MIG. 20 MINUTER.
Zoe. Jag ska få dig att tigga om det.
Jag ska vara så långsam.
Det går för långsamt.
AIMEE ÄNDRADE PLANER. KAN DU KOMMA HIT?
- Förlåt. Sms. Akut. - Du skojar med mig.
TYE ÄR DÄR OM 30 MINUTER
Skojar inte. Inget knull.
Jag ska hoppa in i duschen. Du hittar ut själv.
När du har lösgjort mig.
Förra gången vi var i en park lärde du mig att rida.
Förra gången insåg jag också att du var
den coolaste, vackraste kvinnan jag nånsin kommer träffa.
Kom. Sätt dig. Jag vill inte att du fryser.
Fryser? Det är augusti i Harlem. Myggorna svettas.
Det här är min.
Min moster Niecy gjorde den till mig efter min första föreställning.
Hon sa: "Så du aldrig glömmer ditt folk när du är en stjärna."
Var fick du tag i den här?
- Här. - Tack.
Är detta... Champagne och granatäpplejuice.
Första kvällen jag någonsin umgicks med Quinn, Tye och Camille provade vi Pamosas.
- Och färska Funyuns. Det här är mina... - Dina favoritsaker.
- Quinn. - Quinn.
En sista favoritgrej innan jag glömmer.
- En skraplott. - Ja.
"Diamanter varar för evigt.
"Få tre av vad som helst och vinn ett motsvarande pris." Okej.
En diamant.
Okej. En andra diamant. Kom igen, en tredje diamant.
"Vill du äkta mig?"
Wow.
- Hej. - Hej. Kom hit.
Kinden. Kind är aldrig bra.
- Vi måste prata. - Ännu mindre bra.
Jag har ägnat så mycket av mitt liv
åt att vara den nån som är intresserad av mig ville att jag skulle vara.
Och jag kom vilse.
Jag är irrelevant i mitt eget liv.
Och när allt kom ikapp mig i år, tro mig, det var inte vackert.
Att träffa dig den här gången, det var underbart.
Men jag måste ta reda på vem jag egentligen är,
och sen bli galet kär i den personen
innan jag kan veta exakt vem jag vill vara med.
Om vi nån gång stöter på varandra igen en dag,
då måste jag varna dig, jag skulle göra det igen.
Och igen.
- Jag är ledsen. - Men din drömdejt?
Ja, min drömdejt.
Så, här är vi nu.
- Jag visste att du inte kunde hålla dig. - Nej, nej. Det är inte det.
Vad är det då?
Jag har aldrig gjort bara ingenting med nån.
Ser du? Det här är trevligt.
Det var precis detta jag var rädd för.
Men ändå är det här glädje.
Jag vet inte hur jag ska säga det här, men jag måste kissa.
Det är nere i korridoren, och var tyst. Jag vill inte väcka mitt barn.
Ditt barn? Snyggt sätt att döda kvinnostånd på.
Herregud. Säg aldrig "kvinnostånd".
- Tye? - Zoe?
Vad gör du här?
Förlåt att vi väckte dig. Här är min vän...
Jag känner henne, men Tye, hur känner du min mamma?
- Hur känner du min dotter? - Helvete.
Alla älskade din brödpudding.
Det vet jag. Men vet du hur? För den tog slut.
- Jag trodde inte så många skulle komma. - Jag är så stolt över dig.
Tack för cateringen. Och för att du alltid finns här.
- Det betyder mycket. - Älskling, du betyder mycket.
Se på dig. Du glöder.
Ja. Vet du vad det här är?
Jag känner att det är det där som mrs Joseph beskrev.
Du vet, hur det känns att vara mamma. Men jag känner för det här.
Som att något kristalliserat ikväll. Mitt arbete förändras och...
Det här är barnet jag vill ha. Tills vidare.
- Kanske för alltid. - Vänta. För alltid?
- Vad hände? Har det hänt nåt? - Nej, nej.
Prata med mig.
Det...
Det är det som inte hände.
När läkaren berättade om mina ägg slog sorgen aldrig till.
Och när en kvinna vill ha barn och hon får höra att
det kanske inte är en möjlighet, kommer sorgen, eller hur?
Eller ilska eller besvikelse.
Men ärligt talat, allt jag kände och allt jag fortfarande känner
är lättnad.
Och jag är så ledsen, men jag kan inte ignorera det, Ian.
- Snälla hata mig inte. - Jag hatar dig inte, Camille.
Det är vackert att du vet vad du vill ha.
Förstår du? Även om det inte stämmer överens med vad jag vill.
Jag är skyldig dig och mig själv att bara växa upp.
Förstår du? Vara ärlig. Och att skaffa barn, vara pappa,
att uppfostra dem, läsa en bok för dem, det är min dröm.
Förstår du? Jag är inte redo att ge upp det.
Och det borde du inte.
Du kommer att bli en fantastisk pappa.
Så det är slut nu?
Kom vi ända hit bara för att ta farväl?
GLÄDJENS EPILOG
Jag tycker att det är väldigt fint att ni kom för att stötta er väninna.
Jag har alltid velat ha sådana väninnor. Som man ser på tv, som Sex and the City.
Men oftast är andra kvinnor småaktiga, inte roliga. Men det hör inte hit.
Det som hände var säkert skrämmande, och du var smart som kom till akuten.
Men du mår jättebra. Precis som din bebis.
Undertexter: Mattias Backström
Kreativ ledare Monika Andersson