Toto je Černá radost.
Historické knihy, televize a média
se raději přiklánějí k myšlence černé bolesti
a ukazují, jak naše těla trpí a bojují.
Chybí v ní ale to, co potřebujeme k přežití. Radost.
Pro mě radost spočívá v tom, že si mě lidé všimnou. Nesplynu s davem. Neomlouvám se.
A nemyslím jen ty zásadní věci. I když ty jsou samozřejmě skvělé.
Jak to myslíte, že to vyšlo? Obsadili mě?
Počítají se mnou? A budu hrát s Jennifer Lewisovou?
Mám hlavní roli! Mám hlavní roli!
Hlavní roli mám...
Sakra. Co se stalo s jeho kočkou?
Existují i nenápadné způsoby, jak zařídit, aby si vás všimli.
Mám z tebe takovou radost!
A největší radost máte občas z toho, že si vás všimnou vaše kamarádky.
Na naši herečku v hlavní roli, Angie.
- Na Camille a její výstavu Černá radost. - Na úžasnou zahajovací recepci.
Děkuji.
Panebože, pozvala jsem tolik škol, takže to musí být dokonalé,
aby mi některá z nich nabídla dokonalou práci za hodně peněz.
A na návrat naší Quinn.
Díky. Ačkoliv musím říct, že je to hodně zásluha léků.
Na léky.
Víte co? Vážně jsem si myslela, že když je budu brát,
budu se cítit omámeně, nebo ospale. Ale už je to pár týdnů a jsem v pohodě.
- Působím jako dřív, ne? - Jo, jsi dokonalá.
Naprosto.
Rozhodla jsem se, že mimosy jsou ztráta času.
Můžete mi přinést Bloody Mary? Nechte si všechno kromě vodky. Díky.
Nemám ráda ten celerovo-rajčatový nesmysl.
- Alkohol přes den nepotřebuje ozdoby. - Takže ze mě máš taky radost?
Mám takovou radost, že na recepci neberu Mikea.
- Přijdu s Ericem. - Neměl být na turné po Evropě?
Poslali ho zpátky dřív. Jeho ztělesnění šálku prý bylo trochu „městské“.
Je dobré vědět, že rasismus není jen americká pochoutka.
- Založeno v zámoří, zdokonaleno v Americe. - Je to tak.
- Takže bydlíte zase spolu? - Ne.
- Chcete o tom mluvit? - Ne.
Není o čem mluvit. Myslí si, že jsem naštvaná skrz Michaela
a já jí pořád říkám, že jsem ráda, že se poznali.
- Přijde mi, že žárlíš. - Na co?
- Chodím s Keithem. - A proto je ještě horší,
že ti pořád vadí, že si užívám s Mikem.
Dobře, Stello, užívej si podle libosti.
Ale až si příště budeš chtít užít
s nějakým řidičem Uberu, usměju se a neřeknu, že jsem to říkala.
- Co je? - Angie.
- Tvá vodka dorazila.
Vzpomeň si, jak jsem se smála já, když jsi ty vyprávěla o milostných problémech.
To byl vtip, Angie.
Nemám ti znovu napsat ty své poznámky k tvému projektu?
- Ne, byla jsi dokonalá. - Jak jinak.
Zůstávám svá, i když zuřím.
Páni. Tuhle fotku si pamatuju.
To bylo tenkrát skvělé odpoledne.
Chybí mi párty přes den. Proč je lidi přestali pořádat?
Myslím, že nepřestali, jen už nás nezvou.
Tenkrát jsem tam potkala toho DJ a Haiťana z FedExu.
Byla to moje první ďábelská trojka.
- Bojím se zeptat. - Dva chlapi a ženská.
Nezní ďábel trochu homofobně?
To možná ano, ale ta trojka určitě nebyla.
Možná má Quinn pravdu.
Možná jsem ten typ holky, co by se měl držet trojek a hloupostí.
Ne.
Můžeš se změnit. A pokud ti chybí trojky a hlouposti,
můžeš se k nim vrátit.
Život a láska nejsou totéž.
Já a Quinn jsme.
Jsme na sobě dost závislé, ale jedna věc vždy platila.
Já a Quinn si nelezeme do zelí.
Každá si užíváme na své straně ulice.
- Co kdybych se vyspala s Jamesonem? - To je něco jiného.
Dobře, protože jsem to udělala minulý týden a bylo to příšerné.
Dělám si srandu. Byl dobrý.
Pojďme se vrátit do reality. Děláš si srandu, že jo?
Jo, byl báječný.
Realita je, že existuje spoustu důvodů, proč bych měla být s Mikem.
Ale Quinn je pro mě dostatečný důvod, abych s ním nebyla.
Od té dovolené spolu skoro nemluvíme a já to tak nechci.
Vždy u mě bude na prvním místě a já zase u ní.
Páni. Ať si nikdo nikdy nedovolí říct, že si nevybíráš lásku. Pokaždé to tak je.
- Mám Quinnie ráda. - Opravdu jsi spala s Jamesonem?
Černá radost znamená milovat naplno.
Milovat svou práci.
Milovat svou kulturu.
- Naprosto dokonalé. - Vážně?
Při těch antidepresivech se trochu přibírá, viď?
- Omluv mě. - Cože? Počkat. Jak to myslíš?
Milovat svého partnera.
Šťastné dvoutýdenní výročí.
A neboj, znám tvou dietu. Bez mléka, oříšků a cukru.
Tohle je vlastně salát s polevou ze šlehaného vzduchu.
- Nikdy jsem tě neměl nechat jít. - Přesně tak.
Škoda, že se mnou nemůžeš jít na tu akci Camille,
obzvlášť po té scéně s Angie.
Jo, z té večeře s klientem se nevyvlíknu. Sejdeme se potom?
Jo, před starým Water Clubem. Panebože.
- Nemůžu se dočkat. - Proč Water Club?
Byla jsem tam na první slavnostní akci s rodiči.
Ségra měla chřipku a nemohla jít. Bylo jí strašně zle.
Byl to skvělý den.
Dívala jsem se na vodu a přišla si strašně dospělá.
Kolem plula jachta
a na palubě stáli ti nejstylovější lidé, jaké jsem kdy viděla.
A já si řekla,
že jednou tam takhle budu stát se svým princem.
A je to tady.
Vidíš, Trish? Já ti to říkala. Strašně ti to sluší.
A po dvanácté opakuju, že pléd není kulturní apropriace.
Může ho nosit každý, nejen Skotové. Jdi se převléknout.
Bělošský pocit viny je vyčerpávající.
Obzvlášť když není na místě.
Michaele. Mikeu. Ahoj. Zase.
Co tě přivádí? A co je důležitější, jak se má Angie?
Doufal jsem, že to mi řekneš ty. Rozešla se se mnou.
- Co udělala? - Jo. Prý jsi pro ni důležitější.
Chtěl jsem se omluvit, že jsem se mezi vás připletl.
- Netušil jsem, že jste byly kamarádky. - Jsme kamarádky.
- Říkala, že už nejsme? Protože jsme. - Ne. Říkala, že by ti nikdy neublížila.
- Neublížila mi. - Dobře.
Proto to bylo divné,
protože když jsme se poznali, nevypadalo to, že o mě máš zájem.
- Doslova jsi řekla... - Nemám zájem.
- O tebe? Ani trochu... - Fajn slyšet to znovu.
- Promiň. - Hele, tohle je na nic.
Já jsem na nic.
Jsi skvělý chlap. Ona tě má opravdu ráda a chce něco skutečného.
A já se možná jen bála, že ji ztratím.
A co teď? Já ji miluju.
Zpomal, kovboji. To je trochu rychlé, nemyslíš?
A to ti říkám jako někdo, kdo s tím má sám problém.
Z racionálního hlediska tě chápu.
Ale srdce mi říká, že je to ta pravá.
Dřív jsem se tak zoufale bál, že budu sám,
že jsem chodil s každou, které jsem se líbil. Bylo to ubohé.
To mám za to všechno?
Chtělo to pár let samoty, abych poznal sám sebe a smířil se s tím.
„Když nemáš rád sám sebe, jak můžeš mít rád někoho jiného?“
- To je geniální. - RuPaul. Drag Race?
No tak, to musíš znát. Angie na to ráda kouká.
Promiň, ale jestli se se mnou rozešla kvůli tobě,
a ty ses na ni ve skutečnosti nezlobila, jak ji získám zpátky?
Nashle, Trish.
- A to řeší pléd. - Hrůza.
Podle mě radost spočívá v moci.
Být v dnešní době černoška, která si řídí vlastní život,
je nepopsatelný pocit.
Proto jsme se, po rekordním druhém čtvrtletí,
rozhodli oslovit polyamorní komunitu.
A spouštíme P, sesterský web Q,
protože tři lidé někdy nejsou moc.
Může to být i začátek.
Je radost vědět, co chcete a beze studu si to vzít.
Radost je i změnit názor na to, co chcete a být zranitelní.
Zavíráme za pět minut.
To jsi ty. Proč vždycky přijdeš, když už mám já i rostliny lidí plné zuby?
Abys dodržovala provozní dobu.
Protože jen tahle cedule tu dává smysl.
- Odpočívejte v pokoji, paní Orchidejová. - To bylo nevyhnutelné.
- Co počítač? - Od té doby se nezasekl.
Je dobré vědět, že s elektronikou ti to jde líp než s rostlinami.
Ale věz, že ode mě už nikdy žádnou rostlinu nedostaneš.
To je špatné obchodní rozhodnutí, dámo od rostlin. Takhle mě odříznout?
Tak to se asi rozloučíme.
Nebo tě pozvu na rande.
Jasně.
Ty to myslíš vážně?
Mě? Proč?
Vím, že chceš zkusit něco opravdového
a jsi tu často. Jiskří to mezi námi.
To ano. Ale já myslela, že je to jen kvůli humoru,
jak si z tebe dělám srandu skrz ty cedule.
Možná to bylo znamení.
Byla jsem zranitelná a opravdová.
Snášíš mou neotesanost a stejně mě máš ráda.
Líbím se zábavné a strašně krásné Aimee.
Páni, to bylo skvělé načasování.
Tak jo, trochu ubereme, bylo to jen pozvání na rande.
- A já souhlasím. Kdy? - Hned.
Sakra, to bylo rychlé.
Jsem starší než ty děti, se kterými obvykle chodíš. Nemůžu nic odkládat.
Tak jo. Zavolám na pár míst a objednám restauraci.
Možná nás dostanu do Bohemian. Nejlepší šéfkuchař i jídlo.
To není rande. To se jen předvádíš. Místo vyberu já.
Vadí mi, jak je panovačná, nebo je to sexy?
- Hned. - Rozhodně sexy.
- Takže Famous Fish. - A to ani nepotřebuju protekci.
Nedělají tam sushi za 8 000 dolarů, ale vaří skvěle.
- Amen. - A chybělo mi to tam.
Přestala jsem tam chodit, když se exmanžel nastěhoval poblíž,
abych ho náhodou nepotkala.
Sakra. Špatný konec?
Jo. Ale abych byla spravedlivá, začátek také nebyl nic moc
a to mezi tím byla úplná katastrofa.
Ale mám díky němu dceru, což je nejlepší člověk, jakého znám.
A že se ti líbí ženy, jsi zjistila až po něm, nebo...
Vždycky jsem dělala to, co se mi líbilo.
Dnes tomu děti říkají pansexualita, protože všechno musí mít nálepku.
Ale v mé generaci X tomu prostě říkáme: „Buď s tím, kdo se ti líbí.“
Nikdy se mi nelíbil někdo jako ty.
Jo, já vím, to už jsme řešily, jsem moc stará.
Ne, moc vyrovnaná.
A teď jsme tu obě s člověkem, který se nám líbí.
Radost pro mě představuje rodina.
Možná ne ta, ve které jsem vyrůstala,
ale ta, kterou jsem chtěla, kterou jsem si našla,
a která si našla mě.
- Ahoj, zlato. Jak je? - Ahoj.
Ta hnědá ti sluší.
Vím, že pracuješ na svém projektu plném radosti,
ale já tu taky jeden mám. Kutilský.
Něco mě napadlo. Tahle okna jsou skvělá,
ale mohli bychom je nahradit jedněmi velkými, skleněnými, posuvnými dveřmi,
abychom si užili prostor za domem. Je krásný.
Dobře. Ale můžeme si to dovolit
s tím účtem za svatbu s Mirou?
Ne, to je vyřešené.
Dal jsem o tom řeč s rodiči.
Vezmou si malou hypotéku a já jim to budu měsíčně splácet.
- Tak jo. - Jo.
Jo, taťka se postaral.
Nejlepší na tom, že uvidíme přímo za dům, je to,
že tam jednou můžeme udělat zahradu nebo terasu
a uvidíme na malého Langstona se Zorou.
- Jasně. - Jednou.
Když už mluvíme o dětech, z pokoje pro hosty můžeme udělat dětský pokoj.
Holka v hobbymarketu říkala, že všechny tyhle barvy jsou genderově neutrální,
což znamená, že kdybychom vybrali... Co je?
Co se stalo? Máš ten svůj obličej, jako bych řekl něco špatného.
Co to bylo? Ta holka? Použil jsem nesprávné zájmeno?
Ne, já jen... Myslím, že bychom si měli promluvit.
Poslouchej, zlato. Nijak tě do dětí netlačím.
Dobře.
Těším se. Promiň. Z pokoje pro hosty klidně udělejme pracovnu.
Jestli to tak chceš, tahle symfonická béžová se nehodí
protože vím, že chceš barevné stěny.
Siena pálená by tam vypadala skvěle.
Tak jo. Použijeme ji, ať vypadá jakkoliv.
Jestli budeme budovat společně,
- nic jiného mě nezajímá. - Jo.
V dohledné době děti vůbec nemusíme řešit.
- Jo? Miluješ mě? - Ano.
Upřímně ti řeknu, že když jsi chtěl tu prezentaci udělat sám,
trochu mě to znervóznilo, ale je skvělá.
Říkal jsem ti, že jsem v tom přeborník.
- Vymyslel jsem nám i logo. - To je super.
Teď já. Upřímně ti řeknu, že když jsi mi v noci volala
z pláže v San Juanu, jestli u grantu můžeme změnit téma,
myslel jsem, že jsi tak opilá, žes zapomněla, že jsme to řešili.
- Ale podívej, co jsme dokázali. - Naše dítě.
To vyznělo divně.
- Ne. - Promiň.
- Ťuk, ťuk. - A je to čím dál divnější.
- Paní Josephová? - Dolní dveře byly otevřené.
Jo, nakládali jsme do dodávky věci na projekt.
- Jamesone, tohle je máma Quinn. - Dobrý den.
Je to čistě objektivní pozorování, ale jste moc pěkný chlap.
- Děkuji. - Jste nezadaný?
Do klubu se mnou chodí tři kamarádky, které mají dcery.
A jednoho syna, kdybyste radši.
Nikoho nesoudím. Moje dcera je bisexuální a mně to nevadí.
Tak to vám gratuluju. Ale nikoho dohazovat nepotřebuju.
Sejdeme se dole, Cam?
- Jo, jasně, hned jsem tam. - Skvělé. Omluvte mě. Rád jsem vás poznal.
- Asi se divíš, proč jsem tady. - Jo.
Kvůli Quinnie. Je v pořádku?
Je v pořádku. Vlastně se jí daří skvěle. Je od vás milé, že se ptáte.
Milé? To je mateřství, drahoušku. Jednou to pochopíš.
- Možná. - Ne.
Ty a Ian se rozcházíte každou chvíli.
To ne, my se nerozešli, to jen...
Můj řidič špatně parkuje, zkus to stručně.
- Abych to zkrátila... - Ano, díky.
Chci Iana, chci s ním žít,
ale vždy jsme mluvili o tom, že náš společný život bude zahrnovat děti.
A mně teď dochází, že si nejsem jistá, jestli je chci.
- Jak to poznám? Jak jste to poznala vy? - Děti jsou náročné, Camille.
A to platí, i když vyrostou.
- Zkoušela jsi někdy Whippit? - Co to je?
Whippit. Quinn při něm chytili na střední.
Když nasáváš ze spreje se šlehačkou, sjedeš se oxidem dusným.
Proč raději nešla do trávy? No tak, puberťačko Quinn, máš na víc.
To mi povídej. Jednou jsem to zkusila, když jsem byla sama.
Chtěla jsem zjistit, co na tom je.
Vdýchneš to a na pár sekund jsi šťastná jako nikdy.
Takhle by ses chtěla cítit pořád. Ale brzy to vyprchá.
- To je mateřství. - Kdo by se tak nechtěl cítit?
Všichni chceme. Moje sestra se tak cítí při meditaci.
- Ale je nesnesitelná, nezkoušej to. - Možná bych mohla...
Přeruším tě, moudrosti už jsem ti předala dost.
Musím si jít nechat vyndat pár výplní.
Ráda vypadám mladě, ale teď už je to moc.
A je mi to hloupé vůči kamarádkám, které se mnou nedovedou držet krok.
Až se budeš chtít stát matkou, poznáš to. Ciao.
Vážně, teto Tammy? To jsme se nemohli sejít v mé restauraci?
Drahoušku, víš, že k tvému jídlu si nemohu risknout ani přivonět.
Je to naléhavé? Nestíhám kvůli té akci pro Camille. Copak?
Volala mi tvoje máma.
- Co se stalo? - Jo.
Jde o tátu?
- Jde o tebe. - Cože?
Nemůžeš po nich chtít, aby za tebe zaplatili tu svatbu.
Je to jen půjčka. Splatím jim to.
Když se něco nestane. A tvůj život je na dramata bohatý, synovče.
To není tvoje věc. Cením si toho, ale musím jít.
- Mám tě rád. - Ty to pomáhání lidem fakt neulehčuješ.
- Ty mi chceš pomoct? - Ano. Sedni si.
Byla jsem čtyřikrát vdaná, šestkrát zasnoubená.
Takže o dramatických rozchodech, a jak se mohou prodražit, toho vím hodně.
Naštěstí pro tebe byla teta Tammy vždy ta, která peníze dostávala.
Tady.
Dáváš mi peníze? Proč? Nenávidíš mě.
Necítím nenávist. Jen vůči lidem v sandálech. Kdo tohle nosí?
- Vůbec to není hezké. - Vrátím ti to.
- Slibuji. - Ne, já peníze nepůjčuju, ale dávám.
68 000 dolarů a nemá to žádný háček?
To jsem neřekla. Háčků to má dost, synovče.
Začnu tím, že když chci sendvič Chop Cheese, měla bych ho dostat.
A ne ty snobské nesmysly. Ale vážně. Musíš dospět.
- Jsem dospělý. - Nejsi.
- Jsem. - Kdybys byl,
už dávno bys Miře přiznal,
že pořád miluješ Camille.
A ušetřil si spoustu trápení a mých peněz na jachtu.
Takže až příště budeš vědět, co chceš,
chovej se jako dospělý chlap, buď upřímný a jdi si za tím.
Co když to znamená, že něco jiného ztratím?
To je život, synovče. Trochu ti toho dá a hodně sebere.
Ale když k sobě budeš upřímný, slibuju, že to dopadne dobře.
- Díky, teto Tammy. - Nemáš zač. Mám tě ráda.
Ale jestli tě někdy načapám v sandálech, vrátíš mi to do halíře.
I s úroky. Rozumíme si?
- Radost je to, že si mě lidé všimnou. - Radost pro mě představuje rodina.
Černá radost znamená milovat...
- Camille, ta výstava je dokonalá. - Je to úžasné, Millie.
Líbí se vám to?
- Panebože. - Ano.
Myslím, že jsem byla nejlepší. Aspoň to říkali lidé.
- Nech toho. - Těmi lidmi myslí mě.
Přesně.
A než na to zapomeneme, Tye, chtěly jsme ti říct,
že jsme hlasovaly a můžeš si Aimee nechat.
Jo, je skvělá.
Jo, už to trvá dvě noci. Máte objednané stěhováky?
Tak jo.
Aspoň někdo je šťastný.
- Angie... - Jsem v pohodě.
- Napětí. - Já se o to postarám.
Díky.
- Zvládli jsme to. - Jo, zvládli.
- Gratuluji, je to skvělé. - Gratuluji. Fakt je to úžasné.
Díky, Quinn. Poznal jsem tvou matku, je velmi hrdá na tvou sexualitu.
Slečna Pat.
- Jdu si promluvit s Angie. - Ano, jdi.
- Řekl jsem... - Camille.
- Hned jsem zpátky. - Tak jo.
- Vy jste přišla. - Ano.
- A jsem moc ráda. Bylo to dokonalé. - Ano?
Nechte toho. Víte, že bylo. Užijte si, co jste dokázala.
Dobře. A navíc se se mnou chtějí sejít vedoucí oddělení ze Sarah Lawrence,
Spelman, NYU a Yale, abychom si promluvili o práci.
- To je fantastické. Jsem na vás tak hrdá. - Opravdu?
- Ano, opravdu. - Já taky.
- Mami? Ty jsi přišla. - Musela jsem.
- Mám tě ráda, Camille. - Já tebe taky.
Mami, tohle je dr. Pruittová. Paní doktorko, to je má máma.
Jsem jedna z kolegyň vaší dcery. Je výjimečná.
To je.
Můžeme si promluvit, Angie?
Omlouvám se, bylo to trapné,
ale počkejme s tím na později. Dnes jde o Camille.
A přesně proto nepočkáme, protože tu jde o černou radost.
My dvě, naše přátelství, Angie, to je černá radost.
Jsi ta nejlepší kamarádka, jakou kdy budu mít.
Asi jsem se bála, že když budeš mít vážný vztah,
přijdu o tebe.
Mýlila jsem se, nezlob se.
Mám tě ráda, Quinnie. Nikdy bych tě neopustila.
Zvládnu mít ráda tebe i chlapa zároveň.
Klidně i tebe, chlapa a dalšího chlapa zároveň.
- Vzpomínáš na mou ďábelskou trojku? - O tom tady nemluv.
Jo.
- Mám tě ráda. - Já tebe taky.
Mohu poprosit o pozornost?
Chtěla jsem vám všem moc poděkovat, že jste přišli.
Jsme s Jamesonem na tuto výstavu, která oslavuje černou radost, velmi hrdí.
Také bych ráda poděkovala Harlemu.
A každému, kdo se nějak podílí na duchu
této čtvrti.
Díky, že jste můj domov. Díky, že jste má radost.
Na zdraví.
- Nevím, jestli jsem připravena ji pustit. - Jo? Mám stejný problém.
To je moje...
Ta paruka je skvělá, zlato.
Tak kam půjdeme? Na jídlo? Na další drink? Obojí? Ano.
Vlastně nikam. Musím jít domů, převléknout se a jít na rande s Keithem.
Zrovna jsme se udobřily, musíme to oslavit.
A co mě zajímá víc, proč jdeme pěšky a nejedeme autem?
Já tu auto mám, ale na tebe čeká jiný odvoz.
Ano?
- Co tu dělá? - Čeká na svou přítelkyni.
Tak jdi si pro něj. Utíkej.
Ahoj, omlouvám se za ten rozchod. Ale ona je moje kamarádka, víš? A já...
To je v pořádku. Teď jsme tady. Pojď sem.
- Ty jsou pro tebe. - Díky.
Vím, že kola nemusíš, ale nastup si. Budu tě jistit. Jedeme.
Drž se.
Tak tady bydlím.
To zní, jako by večer končil.
- Jen ta část, kdy jsme spolu. - Au.
Nevrhám se okamžitě do sexu. Je to pak jen nesmyslný sport.
Ale já jsem ve sportu opravdu dobrá.
O tom nepochybuju. A ukážeš mi to, až nastane ten správný čas.
Páni.
- Ahoj. - Měj se.
ZOE: Nespíš?
TYE: U mě za 20 minut.
Budeš o to prosit, Zoe.
Půjdu na to pomalu.
Vypnuté je až moc pomalé.
AIMEE: Změna plánu. Můžeš přijít?
- Promiň. Zpráva. Krizovka. - To si děláš srandu.
TYE: Budu tam za půl hodiny.
Nedělám. Žádný sex nebude.
Skočím do sprchy, vyprovoď se sama.
Nejdřív mě rozvaž.
Když jsme byli v parku naposledy, učil jsi mě jezdit na kole.
A taky mi došlo, že jsi ta
nejúžasnější a nejkrásnější žena, jakou znám.
Pojď, sedni si. Nechci, abys nastydla.
Nastydla? V srpnu v Harlemu? I komáři se potí.
Ta je moje.
Vyrobila mi ji teta Niecy po mém prvním vystoupení.
Řekla mi: „Až budeš hvězda, nikdy nezapomeň na své lidi.“
Kde jsi ji sehnal?
- Na. - Díky.
Je to... šampaňské a džus z granátového jablka.
Když jsme si poprvé vyrazily s Quinn, Tye a Camille, daly jsme si Pamosy.
- A čerstvé cibulové kroužky. To jsou mé... - Tvé nejoblíbenější věci.
- Quinn. - Quinn.
Poslední oblíbená věc, než zapomenu.
- Stírací los. - Jo.
„Diamanty jsou věčné.
Odhalte tři symboly a vyhrajte odpovídající cenu.“ Tak jo.
Diamant.
Tak jo, druhý diamant. Ještě ten třetí.
„Vezmeš si mě?“
Páni.
- Ahoj. - Ahoj. Pojď sem.
Na tvář. To nikdy neznačí nic dobrého.
- Musíme si promluvit. - Ještě horší.
Většinu svého života jsem strávila tím, že jsem se snažila být taková,
jakou by mě chtěl mít člověk, který by o mě měl zájem.
A ztratila jsem sama sebe.
Stala jsem se sama pro sebe nepodstatnou.
A když mě to letos všechno dohnalo, nebylo to nic hezkého, věř mi.
A když jsem tě potkala, bylo to úžasné.
Ale musím přijít na to, kdo ve skutečnosti jsem,
a pak se do té osoby šíleně zamilovat dřív,
než budu vědět, s kým přesně chci být.
Jestli se zase někdy potkáme,
chci tě varovat, že to zkusím znovu.
A pak znovu.
A zase znovu.
- Nezlob se. - A co tvé vysněné rande?
Jo, mé vysněné rande.
Tak jsme tady.
- Vím, že ses nemohla dočkat. - Ne, o to nejde.
Tak o co?
Ještě nikdy jsem s nikým jen tak neležela.
Vidíš? Je to pěkné.
Přesně toho jsem se bála.
Ale stejně je to radost.
Nevím, jak to říct, ale musím čůrat.
Záchod je dole v chodbě. A buď potichu, ať mi nevzbudíš dítě.
Dítě? Právě jsi mě spolehlivě připravila o mou dámskou erekci.
Panebože, to už nikdy neříkej.
- Tye? - Zoe?
Co tady děláš?
Zoe, promiň, že jsme tě vzbudily. Tohle je moje kamarádka...
Já ji znám, ale odkud ty znáš moji mámu, Tye?
- Odkud znáš moji dceru? - Sakra.
Tvůj chlebový pudink všem chutnal.
Máš pravdu. A víš, jak to vím? Protože žádný nezbyl.
- Takovou účast jsem nečekala. - Jsem na tebe hrozně pyšný.
Díky za to jídlo. A že tu pro mě vždy jsi.
- Moc to pro mě znamená. - A ty zas znamenáš moc pro mě, zlato.
Podívej se na sebe, jak záříš.
Zářím. Víš, co to je?
Popisovala mi to paní Josephová.
Jaké to je být mámou. A já se tak dnes cítila.
Jako kdyby dnes něco vykrystalizovalo. Moje práce se mění a...
Tohle dítě chci. Prozatím.
- Možná napořád. - Počkej. Napořád?
- Co se stalo? Stalo se něco? - Ne.
Mluv se mnou.
Jde o to...
Jde o to, co se nestalo.
Když mi doktorka řekla o těch vajíčkách, nebyla jsem z toho smutná.
A když se žena, která děti chce, dozví,
že to nemusí být možné, je smutná, ne?
Nebo naštvaná, zklamaná.
Ale abych byla upřímná, já cítila a pořád cítím
jen úlevu.
A je mi to líto, ale nemůžu to ignorovat, Iane.
- Prosím, nesmíš mě nenávidět. - To ne, Camille.
Myslím, že je krásné, že víš, co chceš.
Chápeš? I když se to neshoduje s tím, co chci já.
Dlužím tobě i sám sobě, abych dospěl.
Rozumíš? Být upřímný. A mít děti, být táta,
vychovávat je, číst jim knížky... To je můj sen.
Víš? Nejsem připravený se ho vzdát.
To bys taky neměl.
Budeš úžasný táta.
Takže tohle je konec?
Tolik jsme toho spolu zvládli a teď se prostě rozloučíme?
EPILOG RADOSTI
Je moc hezké, že jste přišly podpořit svou kamarádku.
Takovou partu jsem vždy chtěla. Jako ze seriálu, třeba ze Sexu ve městě.
Ale ženy, co znám, jsou většinou malicherné, ne zábavné. Ale k tématu.
Co se stalo, vás určitě vyděsilo. Je dobře, že jste přišly na pohotovost.
Ale jste v pořádku a vaše dítě taky.
Překlad titulků: Tereza Nesvačilová
Kreativní dohled: Kateřina Hámová