‎UN SERIAL NETFLIX
‎CARTEA A CINCEA: EVANGHELIA
‎Două nopți la rând. ‎Ar trebui să vorbim cu el.
‎Nu-mi place să nu știu ce…
‎Se zvonește că petrece mult timp ‎cu dra Greene.
‎Bravo lui!
‎E adult. ‎Dacă poate găsi puțină alinare în…
‎Bravo lui.
‎Începem târziu în dimineața asta. ‎Se pare că o să fim doar noi.
‎Ne descurcăm.
‎TELOMERI ȘI ÎMBĂTRÂNIRE
‎Bună dimineața!
‎Uau, arăți…
‎Îți place? ‎Am găsit-o în lada dulapului de sus.
‎Majoritatea hainelor ‎n-au văzut lumina zilei de decenii,
‎dar nici eu.
‎Cred că îmi vine destul de bine, nu crezi?
‎Mergem?
‎Știu că e un băiat tulburat.
‎Dintotdeauna a fost.
‎Tatăl lui nu l-a tratat bine niciodată, ‎iar eu…
‎M-am străduit.
‎Am făcut ce-am putut, ‎dar nu sunt perfectă.
‎Am două slujbe.
‎Slujbe pe continent, și tot ‎nu sunt suficiente pentru surorile lui.
‎De-asta face ceea ce face.
‎Banii trebuie să vină de undeva, ‎iar el aduce pâine în casă.
‎Nu că asta contează pentru tine, nu-i așa?
‎Legea e lege, ‎indiferent de circumstanțe, nu?
‎Nu judec, Joanie, ‎am zis doar că n-ar fi ceva nou.
‎- Castron să-și ia tălpășița… ‎- Bill!
‎Îl cheamă Bill.
‎Așa-numiții lui amici i-au zis „Castron” ‎când a început să vândă iarbă, dar…
‎Măcar nu l-au poreclit Bong.
‎Uite, dacă tu și localnicii de pe insulă
‎nu dați doi bani pe un băiat dispărut,
‎nu știu pentru ce mai mergeți la biserică
‎și vă prefaceți mari pioși, ‎fiindcă e clar că nu sunteți creștini.
‎- Dnă, nu sunt creștin. ‎- Înțelegi unde bat.
‎Am luat legătura cu colegii ‎de pe continent,
‎iar ei au luat legătura cu…
‎Angajatorii și cunoscuții lui Castron… ‎Bill. O să-l găsim.
‎Cum rămâne cu cei de pe insulă, ‎vorbești cu ei?
‎Cei de pe continent sunt una, ‎dar cei de pe insulă știu.
‎Cei de pe insulă știu mereu.
‎Am vorbit cu Joe Collie.
‎Pot spune doar că e ultimul ‎care l-a văzut pe insulă.
‎- Era lucid? ‎- Poftim?
‎Când ai vorbit cu el, era lucid?
‎Cu Joe, nu se știe niciodată.
‎- Nu se știe, dar… ‎- Vorbește iar.
‎- Uitați, nu cred că Joe… ‎- Vorbește iar cu el!
‎Nu-l cunoșteai!
‎Oamenii de-aici nu-l cunoșteau,
‎și oricum n-ar fi dat doi bani,
‎dar asta n-ar trebui să conteze.
‎Când se întâmplă așa ceva, ‎ar trebui să fim toți la fel.
‎SLUJBA DE VINEREA MARE - 20.00 ‎VIGILIA PASCALĂ - 00.00
‎În fiecare seară? ‎Nu mai sunt deloc slujbe de dimineață?
‎Deocamdată, da.
‎Părintele Paul are nevoie de încă una, ‎două dimineți
‎ca să-și revină după răceală,
‎dar ar trebui să fie înzdrăvenit diseară. ‎Nu-i așa, Sturge?
‎Da, domnule.
‎Am vorbit cu el dimineață ‎și se simte mult mai bine.
‎Așa e, și Dolly a vorbit cu el.
‎Are câte ceva de zis despre Vinerea Mare.
‎Nu-i așa, iubito?
‎Dolly? Ai…
‎Millie. Tu ești?
‎Eu așa zic.
‎Nu e slujbă de dimineață azi? ‎Abia așteptam.
‎Nu, e…
‎Uau! Uită-te la tine!
‎Doamne! Dna Gunning pare ‎cu mult mai… Mamă?
‎Iartă-mă, scumpo.
‎Doar că…
‎Ce vremuri trăim!
‎- Bună ziua, dnă Flynn. ‎- Draga mea.
‎Bună, scumpo! Am auzit despre…
‎Riley ne-a spus. Nu ești singură.
‎E aici?
‎Nu, nu este. ‎Sinceră să fiu, credeam că e cu tine.
‎Joe?
‎- O ții? ‎- Da.
‎L-ai văzut pe Riley?
‎E totul în regulă?
‎Da, Riley e de negăsit, se pare.
‎Nu e cu Erin Greene deci?
‎Se pare că nu.
‎Fir-ar să fie, Riley!
‎O să irosească totul? Chiar și după toată…
‎Doamne!
‎Care naiba e problema lui?
‎Dă-l încolo.
‎Ce dracu' putem face, oricum? ‎Dacă el nici n-o să… Fir-ar să fie!
‎Îmi pare rău, Warren.
‎Îmi pare rău. Ține.
‎Da, C-O-L-L-I-E. Joseph.
‎22 aprilie '69.
‎Grozav. Aș aprecia.
‎Bine, mersi, Mike.
‎Scuze că întrerup.
‎Nu. Îl căutam doar…
‎Ce pot face pentru tine?
‎- Da… Probabil nu e nimic grav. ‎- Mai mereu e așa.
‎Ar putea să fie, nu știu.
‎Nu știu ce ar putea fi. ‎Nu e o raportare oficială,
‎pentru că n-au trecut 24 sau 48 de ore.
‎Nu știu cât trebuie așteptat. ‎Și o să râdeți de mine.
‎Dar vreau să raportez ‎dispariția unei persoane.
‎Cine?
‎Riley Flynn.
‎Trebuia să vină la mine aseară, ‎dar n-a venit.
‎I-am întrebat familia și…
‎Nu l-au văzut azi deloc.
‎La tine, adică sunteți…
‎Nu. Adică, nu chiar. ‎Am petrecut timp împreună, dar…
‎N-a fost pe feribot, am verificat. ‎Deci nu e pe continent.
‎Iar telefonul îi sună în gol.
‎A zis ceva?
‎Ceva ce, retrospectiv, ‎ți se pare neobișnuit sau…
‎Nu, nimic. A zis că vine acasă la mine.
‎- Sigur, dar poate că… ‎- A zis că vine acasă la mine.
‎Bine.
‎Când l-ai văzut ultima dată?
‎Ieri-dimineață, când ne-am trezit.
‎S-a dus la întâlnirea AA, cu Joe Collie…
‎Joe era acolo? Ești sigură?
‎Nu știu. Presupun doar, ‎pentru că participă la întâlniri.
‎Apoi s-a dus… acasă, la cină.
‎Așa au zis părinții lui, apoi a zis ‎că se întâlnește cu mine, și apoi nimic.
‎Bine, și despre ce ‎ați vorbit ieri-dimineață?
‎Planurile zilei, ‎un vis pe care-l avusese în acea noapte.
‎Iar în seara precedentă?
‎Bine, ascultă. Te cred.
‎Da? Nu vreau să fiu indiscret.
‎Sper doar că a zis ceva, ‎orice care să indice unde s-a dus.
‎Bine? Poate fi ceva mărunt, ‎ceva ce a uitat.
‎Starea lui de spirit e importantă,
‎fiindcă, atunci când cercetez, ‎și am s-o fac…
‎poate se dovedește că e în vreun bar ‎de pe continent
‎pe care l-a menționat. Asta e tot. ‎Bine? Doar asta caut.
‎Bine?
‎Despre ce ați vorbit?
‎Despre moarte.
‎Despre ce se întâmplă
‎atunci când mori.
‎Vezi? La asta mă refer.
‎Da, de-asta am venit.
‎Bine. Tu ai adus în discuție subiectul ‎sau el?
‎Toată ziua m-am întrebat asta, nu…
‎Cred că ne preocupa pe amândoi, ‎pentru că pierdusem…
‎Am pierdut sarcina.
‎Îmi pare rău, nu…
‎Sunt destul de sigură că el a avut ideea,
‎iar eu am abordat-o destul de intens.
‎- Ce-a zis despre asta? ‎- Cum adică?
‎Despre moarte.
‎Era speriat? Intrigat? Sau…
‎Părea bine.
‎Dar asta se spune despre ei. ‎Despre cei care nu sunt bine, cei care…
‎Asta se spune despre sinucigași.
‎Că păreau bine.
‎Se spune asta uneori, da.
‎- Nu știu ce să fac. ‎- O să vină.
‎- Băieți. ‎- Părinte.
‎Vă simțiți mai bine?
‎E o noapte specială, băieți. ‎Să fiți ochi și urechi.
‎Știi, am auzit despre asta.
‎Dar nu crezi cu adevărat până nu vezi, ‎nu-i așa?
‎Mildred Gunning, în carne și oase.
‎Beverly Keane.
‎Dumnezeu ni te-a dat înapoi. ‎Și ce mă bucur că a făcut-o!
‎Și că o să fii cu noi ‎pentru ceea ce urmează.
‎Mulțumesc, mă bucur mult să fiu aici.
‎Și nu doar tu. Sarah Gunning.
‎Nici nu-ți pot spune ‎ce tare mă bucur că ești aici.
‎Mulțumesc. Mamă, ‎hai să intrăm și să te așezi.
‎Desigur.
‎„Au luat trupul lui Iisus
‎și l-au înfășurat în giulgiuri, ‎cu uleiuri aromate,
‎după cum este obiceiul la evrei.”
‎„În locul unde fusese răstignit
‎era o grădină, iar în grădină era
‎un mormânt nou, ‎în care nu fusese pus nimeni.”
‎„Așa că l-au pus pe Iisus acolo, ‎pentru că era Ziua Pregătirii iudeilor,
‎iar mormântul era aproape.”
‎- Cuvântul Domnului. ‎- Mulțumim lui Dumnezeu.
‎Vinerea Mare.
‎E printre zilele mele preferate din an. ‎Patimile Domnului nostru.
‎Doar acest cuvânt, „patimi”.
‎Cuvântul „patimă” înseamnă o emoție ‎puternică și greu controlabilă.
‎Greu controlabilă.
‎Asta a simțit Iisus ‎când și-a dat viața pentru noi,
‎ca noi să avem viață veșnică.
‎Ce dar! Exprimat atât de frumos ‎în Evanghelia după Ioan!
‎„Evanghelie” înseamnă „vestea cea bună”. ‎Vestea cea bună în Vinerea Mare.
‎Și totuși, e relatarea unei suferințe ‎atât de profunde!
‎Ce e așa bun în asta?
‎Suferința lui Iisus în această relatare ‎nu este doar necesară.
‎Este bună.
‎Este prețul vieții veșnice.
‎El îndură singur această suferință.
‎La Înviere este singur. Și apoi… Bine…
‎Are o mână de prieteni. Și apoi mai mulți.
‎O comunitate.
‎Și apoi tot mai mulți oameni ‎împărtășesc vestea cea bună,
‎relatează povestea bună. ‎Iar apoi, Dumnezeu are o armată.
‎Cum e acea reclamă?
‎„Fii tot ceea ce poți fi.”
‎Fără a jigni forțele armate,
‎care sunt necesare și, desigur, onorabile,
‎nu asta e tot ceea ce poți fi.
‎În armată, lupți pentru Dumnezeu și țară.
‎Acum o să vă jignesc, dar ăsta e adevărul.
‎Dumnezeu nu vrea să luptați ‎pentru țara asta.
‎Ce aroganță este asta!
‎Dumnezeu nu are țară.
‎Există un singur Dumnezeu ‎pentru întreaga lume.
‎Limitele trasate și tratatele scrise
‎și granițele închise nu înseamnă nimic ‎pentru El.
‎Nu luptați pentru o țară. ‎Luptați pentru Împărăția lui Dumnezeu.
‎O împărăție despre care Iisus ne spune ‎că nu are steaguri sau granițe.
‎Armata Domnului. Să nu vă amăgiți, ‎există un război. Pentru asta e armata.
‎Ca o comunitate, ca armată a Domnului, ‎de unde știm cum merge lupta?
‎Nu putem să vedem sau să sunăm la sediu ‎pentru un raport de stare.
‎Tot ce avem, ‎tot ce ne dă Dumnezeu se află exact aici.
‎Ce simțim. Acea busolă morală ‎din interiorul fiecăruia dintre noi,
‎care ne indică direcția Duhului Sfânt.
‎Conștiința. În armata Domnului, ‎conștiința este dotarea de bază.
‎Sunt multe care seamănă, dar asta e a mea.
‎Poate că pare o replică ‎dintr-un film de război, dar nu.
‎De fapt, e Crezul Pușcașului marin.
‎Iar un crez este, prin definiție,
‎nu doar o simplă convingere, ‎ci una religioasă.
‎Deci, există un război ‎și o să fie victime.
‎Iar noi trebuie să fim soldați.
‎La asta se referă Vinerea Mare.
‎Dumnezeu vă va cere lucruri oribile.
‎Uitați-vă ce i-a cerut Fiului Său.
‎Uitați-vă ce a trebuit ‎să îndure Iisus azi.
‎A trebuit să-l numim „Noul Legământ”,
‎pentru că voia lui Dumnezeu, ‎deși perfectă, se schimbă.
‎Voia lui Dumnezeu dictează moralitatea.
‎Când se schimbă voia lui Dumnezeu, ‎se schimbă și moralitatea.
‎S-a schimbat cu Noul Legământ, ‎cu venirea lui Iisus,
‎iar noi, ca armată a Lui, ‎trebuie să lăsăm deoparte Vechiul Legământ
‎și s-ascultăm de cel nou.
‎Vă bazați pe acea busolă.
‎Vinerea Mare e doar bună.
‎Evanghelia Domnului, ‎atât de plină de oroare, e doar bună,
‎datorită direcției în care merge.
‎Învierea.
‎Ziua de azi e doar bună ‎pentru că urmează Paștele, duminica asta.
‎Când Iisus învie, iar moartea e învinsă.
‎Ce e altfel oribil este bun ‎datorită scopului pe care-l are.
‎Bun venit în armata Domnului!
‎Da, o să facem lucruri grozave.
‎Mamă, stai!
‎Ce ai? Mamă, oprește-te!
‎Nu vreau să te întorci acolo niciodată.
‎Poftim?
‎Asta nu e biserica mea. ‎Ăsta nu e omul pe care-l cunoșteam.
‎Unde naiba ai fost? ‎Te-am sunat toată ziua.
‎- Scuze. ‎- Nu face asta! Unde ai fost?
‎Unde ai fost?
‎Mai știi când, cu puțin înainte să pleci,
‎ai intrat pe geamul meu, ‎m-ai trezit și m-ai speriat de moarte?
‎Voiai să iei o barcă.
‎N-ai acceptat un refuz, ‎așa că am luat o barcă și am vâslit
‎departe, am fumat un pachet de țigări ‎și am privit răsăritul.
‎Faci asta acum cu mine?
‎Putem să ne plimbăm?
‎Știi, mă încred ușor în oameni.
‎Ciudat, având în vedere căsnicia mea.
‎A fost important că am ieșit din acea
‎situație cu încredere în inimă.
‎N-am pus întrebări ‎pentru că tu n-ai făcut-o niciodată.
‎Nici măcar o dată.
‎M-ai lăsat să vin spre tine.
‎Încerc să fac același lucru.
‎Dar iată-ne aici.
‎Și trebuie să întreb.
‎Despre ce e vorba, Riley?
‎Acolo s-a născut totul.
‎Stele.
‎Primitivii vânau ‎și adunau chestii toată ziua,
‎dar noaptea…
‎stăteau în jurul focului, să se-ncălzească ‎și să se apere de prădători.
‎Se uită dincolo de văi și văd alte focuri,
‎doar mici pete de lumină în peisaj
‎și așa știu că sunt și alți oameni acolo, ‎în întuneric.
‎Apoi, văd petele astea de lumină ‎de pe cer.
‎Nu știu ce sunt.
‎Habar n-au despre spațiu, ‎stele sau unde luminoase.
‎Li se pare doar că seamănă ‎al naibii de bine cu focurile.
‎„Oare cine sunt ăia”, se-ntreabă.
‎„Își aprind focul acolo sus?”
‎Încep să-și spună povești.
‎„Oamenii ăia?”
‎„Trebuie să fie incredibili.”
‎„Acele focuri aparțin unor oameni
‎mult mai puternici ‎decât ne-am imaginat vreodată, deci…”
‎Totul.
‎Toți zeii.
‎Toate zeițele, toate religiile, ‎toate războaiele sfinte. Totul.
‎A pornit de-acolo.
‎De la întrebarea „Cine naiba ‎a aprins focurile alea în cer?”
‎O să-ți spun o poveste, dar n-o s-o crezi.
‎Vreau doar să asculți. Poți să-mi promiți?
‎Da. Pot.
‎Bine.
‎Hei! Ești bine.
‎Nu încerca să vorbești, relaxează-te doar, ‎concentrează-te pe respirație, da?
‎Te descurci grozav. Nu. Bine. ‎Ești în regulă.
‎Am avut o soră. Ți-am spus vreodată? ‎O chema Alice.
‎Era mai mare ca mine, ‎dar era mult mai mică de statură.
‎Aveam opt ani când a murit. ‎A avut poliomielită.
‎A fost îngrozitor să văd așa ceva.
‎Și mie mi-a fost frică.
‎Eram speriat de moarte
‎și chiar asta m-a adus la Dumnezeu.
‎Încercarea de a înțelege cum moartea,
‎moartea ei, mai exact, ‎poate fi parte din planul lui Dumnezeu.
‎Întrebarea asta, ‎care m-a adus la preoție, de fapt…
‎Hei! Ești în regulă.
‎Dumnezeu încă are un plan,
‎iar moartea nu mai face parte din el.
‎Nu pentru toți.
‎Și nu trebuie să ne mai temem niciodată.
‎Cum te simți?
‎Arăți mult mai bine.
‎Ia loc.
‎Nu, n-aș face asta.
‎Pot…
‎Nu pot să-ți explic prea bine, ‎dar pot să încerc.
‎Important e să nu ieși afară acum.
‎Scuze, speram să te avertizez înainte.
‎Nu e ca și cum o să repeți greșeala, nu?
‎Stai liniștit, în mai puțin de șase ore ‎gâtul ți s-a vindecat complet.
‎Arsurile alea n-o să fie o problemă. ‎Hai, ia loc.
‎Promit, o să-ți explic tot ce pot
‎și o să te simți mai bine după aceea.
‎Stai jos. Dă-i măcar pielii tale ocazia ‎să se vindece.
‎Ținem o întâlnire?
‎Ținem Întâlnirea.
‎Promit, e-n regulă. ‎Ai avut o noapte lungă, o călătorie lungă.
‎Stai jos.
‎O să-ți pară bine.
‎- Să-ncepem cu Rugăciunea Seninătății. ‎- Glumiți?
‎Deloc. Nu glumesc.
‎Azi o să fiu complet sincer cu tine,
‎iar rugăciunea asta, azi, ‎ni se aplică la nivel profund.
‎Doamne, dă-mi seninătatea de a accepta ‎ce nu pot schimba,
‎curajul de a schimba ce pot
‎și înțelepciunea de a le deosebi. Amin.
‎S-o luăm în ordine. Ce nu putem schimba.
‎Când eram mai tânăr,
‎am fost preot la o bisericuță, ‎într-o comunitate foarte mică.
‎Într-o zi, un ministrant…
‎era proaspăt ministrant… Avea, poate, ‎nouă sau zece ani, un puști deștept.
‎Era în apropierea Paștelui,
‎așa că vorbisem despre Înviere ‎câteva săptămâni. În fine.
‎Într-o zi, ministrantul mi-a adus ‎o cutie de pantofi.
‎Înăuntru, era un șoarece ‎pe care-l prinsese în capcană.
‎Era într-o stare proastă, cu coada tăiată, ‎picioarele abia se țineau.
‎Suferea. Iar băiatul mi-a dat ‎această cutie
‎și m-a întrebat
‎dacă Dumnezeu o să-l învie ca pe Iisus.
‎Dacă a făcut acel lucru, ‎poate face și asta.
‎Așa că am luat cutia, ne-am rugat
‎și am trimis băiatul acasă, ‎spunându-i să se-ntoarcă peste trei zile.
‎După trei zile, s-a întors, și…
‎Era mai bine.
‎Da. Fugea prin cutie.
‎Și l-am ajutat să dea drumul șoarecelui ‎în spatele bisericii, înainte de slujbă.
‎A fost uimit.
‎Credința lui s-a confirmat. A crezut.
‎Această clipă l-a susținut… cât?
‎Aproape un deceniu?
‎Ajunge un deceniu de credință ‎pentru șoricel?
‎N-a fost un act al lui Dumnezeu.
‎N-a fost?
‎Da, i-am pus capăt suferinței
‎și da, mi-a luat aproape trei zile
‎să găsesc un alt șoarece identic,
‎dar ceea ce i s-a oferit băiatului ‎n-a fost un act al lui Dumnezeu?
‎Pentru că acționează prin noi, uneori, ‎nu acționează deloc?
‎De unde știți povestea asta?
‎Cine sunteți?
‎Știi cine sunt.
‎Haide.
‎Uită-te bine.
‎Ascultă-te, știi cine sunt.
‎Serios? Vrei să vezi urmele de pe mâini?
‎- Să-ți pui mâna în coasta… ‎- Nu e posibil.
‎Haide, am depășit asta.
‎„I-a spus lui Toma: ‎«Adu-ți degetul tău aici:
‎iată mâinile mele! ‎Pune-ți mâna în coasta mea.»”
‎- Am depășit asta. Ai depășit asta. ‎- Bine, atunci.
‎Atunci, cum?
‎La fel ca tine, practic.
‎Și tu ai fost adus înapoi ‎la cea mai bună versiune a ta.
‎În cea mai bună formă, ‎perfect, așa cum te-a vrut Dumnezeu.
‎Doar că eu a trebuit să mă întorc ‎mult mai mult.
‎Mult mai mult.
‎De ce te-ai întors aici?
‎Aseară.
‎Toată ziua m-am întrebat asta.
‎Te cunosc dintotdeauna
‎și niciodată n-ai apărut noaptea,
‎iar aseară, exact în acel moment, de ce?
‎Ai simțit o chemare? Vocația?
‎Sora lui Joe Collie.
‎Te-am mințit în legătura cu asta. ‎Îmi cer scuze.
‎Îți cer iertare pentru acea minciună.
‎De-asta te-ai întors.
‎Deplină sinceritate. ‎Ăsta e jurământul meu de azi.
‎Deci, bine, Joe suferea fără motiv.
‎Accidentul, apoi prin ce l-a făcut ‎să treacă comunitatea, era ireparabil…
‎Cine zice?
‎E un clișeu să zici „Misterioase sunt ‎căile Domnului”, dar așa e.
‎Pot depune mărturie pentru asta ‎și a lucrat prin mine.
‎Joe Collie a fost chemat acasă.
‎- L-ați ucis. ‎- Nu e așa simplu.
‎Nu, l-ați ucis! Dv. și chestia aia.
‎Nu se poate schimba. ‎S-a făcut și nu se poate desface,
‎la fel ca ce ți s-a întâmplat ție.
‎Sunt două lucruri ‎care nu pot fi schimbate,
‎iar noi trebuie să le acceptăm ‎cu seninătate chiar acum.
‎- Ce mi s-a întâmplat? ‎- Riley…
‎- Ce-a fost aia? ‎- Calmează-te.
‎- Ce-a fost chestia aia nenorocită? ‎- Un înger.
‎- Bun. S-a trezit! ‎- Puțin mai rău decât înainte.
‎Nici dv. nu erați roz ‎în obraji, monseniore.
‎La început.
‎Am vrut să văd ‎dacă totul merge conform planului,
‎dacă vreți ca Sturge să curețe…
‎Încă nu. Încă suntem ‎în curs de acceptare. Dar…
‎Mă bucur că ești aici. ‎Exact când e nevoie de tine.
‎Vino încoace. Te rog, stai aici. Stai…
‎Stai aici.
‎- Sunteți sigur? ‎- Da.
‎Aproape.
‎- Sunteți sigur că e o idee bună? ‎- Da. O să-l opresc eu.
‎- Să mă opriți? ‎- Bine, atunci.
‎- De la ce să mă opriți? ‎- Da. Bine.
‎Dați-mi drumul. ‎Vreau doar să mă duc acasă.
‎Vreau doar să mă duc odată… acasă.
‎Așa, asta e…
‎Simți, nu-i așa?
‎Uite. Bun, puțin mai aproape.
‎Da.
‎Da. Doar puțin mai aproape. ‎Nu-ți face griji.
‎- Ce nai… ‎- E-n regulă. Îl țin.
‎Bine.
‎Simți asta?
‎Da.
‎E-n regulă. Tatăl nostru din ceruri, ‎dă-ne seninătatea
‎să acceptăm lucrurile ‎pe care nu le putem schimba.
‎- Mulțumesc, Beverly. ‎- Cu plăcere.
‎Riley, mă bucur să văd că ți-ai revenit.
‎Da. Bine.
‎Eu și Sturge vă așteptăm ‎pentru a doua parte.
‎Da, o să trag perdeaua când terminăm.
‎Hei.
‎E intens, nu-i așa?
‎Îmi pare rău că doare.
‎Serios.
‎Dar o să treacă.
‎O să treacă.
‎Deci, ce ai simțit ‎când s-a apropiat de tine?
‎Știu răspunsul, nu trebuie să te prefaci.
‎Te-ai simțit înfometat. ‎Dureros de înfometat.
‎Ai și văzut anumite lucruri.
‎Te-ai văzut cum o tragi spre tine. ‎Și totul s-a făcut roșu, nu-i așa?
‎Ceva a început să se schimbe în tine.
‎E aproape ca atunci când te culci, ‎nu-i așa?
‎Erai conștient de tine ‎când te-ai năpustit asupra ei.
‎Nu știu ce-a fost.
‎Eu știu. Erai conștient de tine, ‎dar a fost involuntar, nu-i așa?
‎Ca și cum corpul tău ‎acționa sub voința altcuiva. Așa și era.
‎O s-o facă din nou și asta-i chestia. ‎Aici trebuie să ascultăm.
‎Să-l ascultăm pe Duhul Sfânt, ‎să ne ascultăm conștiința.
‎Vezi tu… și eu am trecut prin asta.
‎Eu fusesem refăcut.
‎Fusesem întinerit, ‎fusesem făcut pur din nou.
‎Apoi, așa ca Iisus înaintea mea, am murit.
‎Am murit pe jos, chiar acolo.
‎Apoi am fost înviat, ‎dar eram speriat și confuz,
‎aveam o pornire, o voință puternică…
‎și m-am simțit la fel ca tine.
‎Voința mea a devenit voința Lui ‎și s-a mișcat prin mine,
‎iar Joe a fost luat ‎și eu am fost susținut. Am fost hrănit.
‎- Ucigașule. ‎- Presupun că da, dar uite care-i chestia.
‎N-am simțit nicio vină. Deloc.
‎Știind că ar trebui să mă simt vinovat, ‎dar acceptând că nu e așa,
‎găsind îndurare în locul vinei… ‎M-am luptat cu asta.
‎M-am rugat. Dar apoi Bev Keane, ‎de fapt, mi-a arătat asta.
‎Evrei 9:14.
‎„Cu cât mai mult sângele lui Hristos,
‎care prin Duhul veșnic s-a oferit pe sine ‎fără prihană lui Dumnezeu,
‎va curăți conștiința noastră ‎de faptele moarte,
‎pentru a aduce cult ‎Dumnezeului celui viu.”
‎„Va curăți conștiința noastră ‎pentru a aduce cult lui Dumnezeu.”
‎Am citit pasajul ăsta, iar harurile ‎Duhului Sfânt s-au revărsat asupra mea.
‎El luase această vină.
‎Mi-a curățat conștiința, ‎pentru că făcusem voia Lui.
‎Am fost vasul Lui. ‎Un ucigaș, poate. Dar și Moise a fost.
‎Iosif. Pavel, tizul meu.
‎Nu sunt unicul soldat al Domnului.
‎Nu sunt singurul nici în încăperea asta. ‎Și tu ai ucis pe cineva.
‎Nu-mi amintesc.
‎Erai beat și nu-ți amintești.
‎Eram beat. Am fost la o petrecere ‎și am băut prea mult.
‎- Da, haide. Nu face asta. ‎- Asta s-a întâmplat.
‎Există un sens aici.
‎Există un scop ‎pe care-l ignori cu bună știință.
‎A fost un lucru complet obișnuit.
‎Nici măcar nu erau urme de frânare ‎pe partea mea de șosea.
‎N-am frânat.
‎Nici n-am atins frânele.
‎Dormeam la volan, efectiv. ‎Asta s-a întâmplat.
‎Nu-mi vorbiți despre Dumnezeu ‎care acționează sau îndeplinirea voii Lui.
‎Nu știți nimic despre mine! ‎Iar poveștile noastre nu sunt la fel.
‎- Remușcarea pe care o simți… ‎- Da.
‎- O simți în fiecare zi? ‎- Da.
‎- Chiar dacă n-a fost intenționat? ‎- Da.
‎Eu l-am ucis pe Joe. M-am privit făcând-o, ‎cu mâinile mele, și n-am nicio vină.
‎Deloc. Nicio remușcare. ‎Am fost cruțat de toate astea.
‎- Cum te face să te simți? ‎- Scârbit.
‎- Cum te face să te simți? ‎- Furios.
‎- Nu. Cum te face să te simți? ‎- Furios!
‎Nu!
‎Ți-am promis sinceritate deplină ‎și ți-o ofer,
‎dar m-am săturat să mă minți, Riley Flynn!
‎Te-am iertat iar și iar, ‎dar ziua de azi e esențială pentru noi
‎și am terminat! Sinceritate deplină! ‎Cum te face să te simți?
‎Invidios.
‎Tatăl nostru din ceruri,
‎dă-ne seninătatea să acceptăm ‎ce nu putem schimba
‎și curajul să schimbăm ce putem.
‎Curajul, Riley Flynn. Curajul. ‎Hai să găsim asta acum. Curajul.
‎Ca să schimbăm ce putem.
‎Dumnezeu te-a adus înapoi. ‎Da? Cu un motiv.
‎Accidentul tău, iadul pe Pământ,
‎ai zis că n-a făcut nimănui bine, ‎dar n-a fost așa.
‎Te-a adus pe insula asta acum,
‎într-unul dintre momentele cruciale ‎din istoria lumii.
‎Ai puțin curaj. Dumnezeu te-a ales.
‎Și poți să dai drumul vinii ‎de care te agăți.
‎Dumnezeu te-a schimbat deja. ‎Acum depinde doar de tine să ai curaj.
‎Deci hai să avem puțin curaj acum. Bine?
‎Curaj.
‎Îmi pare rău, apropo, că te-ai speriat
‎aseară.
‎Și eu am fost îngrozit ‎când mi s-a întâmplat.
‎Toată lumea din Biblie
‎se sperie când întâlnește un înger.
‎Mariei i-a fost teamă de Gabriel, ‎iar el a venit să-i aducă vești minunate.
‎Îngerii trebuie mereu să zică ‎„Nu-ți fie teamă”,
‎pentru că, iar și iar,
‎oamenii sunt îngroziți.
‎Nu-i așa? Moise s-a speriat ‎când a văzut tufișul în flăcări.
‎Iisus s-a speriat de propria Lui soartă.
‎A căzut în genunchi în Ghetsimani ‎și s-a rugat…
‎S-a rugat să fie cruțat.
‎Toți oamenii de la mormânt, ‎când au dat piatra la o parte,
‎s-au speriat.
‎Toți. Miracole. ‎Adevărata putere a Domnului.
‎Înfricoșător.
‎Dar tot îmi pare rău că ți-a fost teamă.
‎V-ați hrănit?
‎Când îngerul ăla îmi sfâșia gâtul
‎și sângele îmi curgea pe jos.
‎V-ați… alăturat?
‎Sinceritate deplină, ați zis.
‎Da.
‎Cum merge aici? Îmi închipui.
‎De fapt, nu e chiar adevărat. ‎Nu trebuie să-mi închipui, nu totul.
‎Am văzut.
‎Monseniorul a fost speriat.
‎Toți am fost testați, dar Dumnezeu ‎te-a ales pe tine, Riley Flynn,
‎să primești binecuvântarea asta. ‎Noi nu punem la îndoială voia Sa.
‎Asta e tot ce contează acum.
‎Ești pus la încercare, ‎la fel ca el, la fel ca noi toți.
‎Și suntem alături de tine.
‎Întocmai cum corpul uman este unul
‎și are multe membre, ‎și toate membrele corpului
‎sunt una, la fel este și cu Hristos.
‎Am venit să te binecuvântăm. ‎Să te păstrăm. După voia Domnului.
‎- Voia Domnului? ‎- Da.
‎Da. Și nu lua în râs, Riley.
‎Nu lua în râs voia Domnului.
‎O știm din cuvântul Lui, nu, Sturge?
‎„Cel ce mănâncă trupul Meu ‎și bea sângele Meu are viață veșnică.”
‎- Și? ‎- Și „Eu îl voi…”
‎„Eu îl voi învia în ziua de pe urmă.”
‎„Trupul Meu este adevărată hrană, ‎iar sângele, adevărată băutură.”
‎„Cine mănâncă trupul Meu ‎și bea sângele Meu
‎rămâne în Mine și Eu în el.” ‎Evanghelia după Ioan.
‎Și e destul de clar, nu-i așa?
‎Nu vorbește pe ocolite, nu-i așa?
‎Și asta?
‎Apare în Evanghelie?
‎Nu, dragul meu.
‎În Apocalipsă.
‎„Al patrulea înger a vărsat cupa pe soare
‎și i s-a dat să-i ardă pe oameni în foc.”
‎Capitolul 16, versetul 8.
‎Asta-i chestia cu Iisus ‎care se întoarce la noi.
‎Ne-au spus de la început ‎că n-o să fie prea drăguț.
‎Monseniorul a fost tulburat.
‎Până și el.
‎Dar este…
‎Totul e scris în carte, Riley.
‎Șapte cupe ale mâniei lui Dumnezeu ‎vărsate pe a doua venire.
‎Sfârșitul zilelor.
‎A patra cupă pe soare, ‎a cincea, dacă tot ai întrebat,
‎a cincea cupă a mâniei lui Dumnezeu ‎adâncește lumea în întuneric,
‎lucru care n-o să te deranjeze. ‎Și nici pe monsenior. Nu-i așa?
‎E ca și cum te-ar pregăti pentru asta.
‎Stai acolo, cel binecuvântat între oameni, ‎și rânjești când zic „voia Domnului”.
‎Sunt frustrată.
‎Știu.
‎Nici nu recunoaște ce i se oferă ‎și mi se pare jignitor.
‎E irelevant, Bev.
‎Știu.
‎Știu, bine.
‎„După cină, a luat potirul.”
‎„A mulțumit din nou.”
‎„L-a dat ucenicilor zicând:
‎«Luați și beți.»
‎«Acesta este potirul sângelui Meu, ‎al noului și veșnicului legământ,
‎care pentru mulți se varsă, ‎spre iertarea păcatelor.»
‎«Faceți aceasta în amintirea Mea.»”
‎Amin.
‎- Nu. ‎- Nu fi încuiat.
‎„Cine bea potirul Domnului ‎în mod nevrednic
‎va fi vinovat față de trupul ‎și sângele Domnului,
‎căci cine mănâncă ‎și bea nesocotind trupul,
‎își mănâncă ‎și își bea propria condamnare.”
‎E-n regulă, Riley. O să se întâmple.
‎E unul dintre lucrurile ‎care nu pot fi schimbate.
‎Acceptă-l, cu seninătate și eleganță.
‎Amin.
‎Înțelepciune.
‎Înțelepciunea de a cunoaște diferența ‎dintre ce putem schimba
‎și ce nu putem și ce n-avem voie.
‎Cum te simți? Mai bine, nu-i așa?
‎Înțelepciune. Noi doi suntem doar primii.
‎Știm, am văzut. Am fost binecuvântați.
‎Dar și mulți alții de pe insulă
‎au fost binecuvântați,
‎dar nici nu știu.
‎E bine ce facem. Ce avem de făcut. E bine.
‎Chiar și ce nu credem că vrem să facem.
‎Foamea, acea sete e bună.
‎De-asta nu simțim vină ‎când ne lăsăm în voia ei.
‎De-asta ne simțim mai bine după aceea. ‎Și de-asta împărtășim acest dar.
‎Uite ce s-a făcut deja.
‎Ce a făcut pentru noi doar puțin ‎din sângele unui înger.
‎Pentru părinții tăi, pentru Leeza, ‎pentru tine, pentru mulți din comunitate,
‎uită-te cât bine a adus. Observă.
‎Meditează la sentimentul cald ‎pe care-l ai acum.
‎Meditează la asta și răspunde-mi. ‎Te simți împăcat?
‎Stomacul ți-e plin?
‎Scopul ți-e clar?
‎Voința ta dată unei puteri superioare? ‎Te simți împăcat?
‎Slavă Domnului!
‎„Pacea lui Dumnezeu,
‎care întrece orice închipuire, ‎va păzi inimile și gândurile voastre.”
‎Fii binecuvântat, băiete.
‎Mereu ai fost binecuvântat.
‎Atât de inteligent! Și mereu ai ascultat.
‎Mersi c-ai ascultat azi, ‎când a fost mai important ca oricând.
‎- Scuze de întrerupere. ‎- E-n regulă.
‎Soarele a apus. ‎Oamenii o să înceapă să vină.
‎Excelent. Ei bine…
‎Cred că asta e tot.
‎Asta e tot?
‎- Da, asta a fost întâlnirea. ‎- Ce se întâmplă acum?
‎- Acum poți să pleci. ‎- Pur și simplu?
‎Pur și simplu.
‎Lucrurile uimitoare pe care le vei trăi…
‎O să vezi ce n-ai mai văzut.
‎Culori, lumini. ‎O să auzi, o să miroși lucruri.
‎Lumea e mai strălucitoare.
‎E impregnată de gloria Lui. O să vezi.
‎Parcă stabiliserăm ‎să rămână în centrul de recreere…
‎E-n regulă, Beverly.
‎Nu toată lumea e pregătită ‎pentru revelarea Domnului.
‎Iisus a avut grijă să le arate destul, ‎dar nu prea mult.
‎- Beverly și Sturge, Wade și Dolly… ‎- Primarul?
‎Exact. Și ei au fost binecuvântați, aleși.
‎Ei cred că ar trebui să te țin aici, ‎dar eu nu cred.
‎Liberul arbitru. Asta e situația. ‎Asta-i ideea.
‎Am credință în tine.
‎Oamenii își plănuiesc în inimă drumul, ‎dar Domnul le stabilește pașii.
‎Sper să vii la slujbă diseară. ‎Te rog să vii.
‎Vino să fii cu noi.
‎Cu familia ta, care suntem noi toți.
‎Răscumpărarea ta este profundă.
‎Ne-ai inspira pe toți, ‎pe mulți din acele bănci
‎care o să se lupte cu aceleași frici ‎cu care te-ai luptat și tu.
‎Sunteți sigur că nu e mai bine ‎să stea aici?
‎- Acum știi. ‎- Poate doar o noapte, două.
‎Ești purtătorul veștii celei bune, ‎meditează la asta.
‎Foamea se va întoarce ‎când va vrea Dumnezeu
‎și, la scurt timp, o să-i cedezi
‎o să cedezi voinței Lui ‎și o să auzi în minte
‎vocea îngerului Său, ‎la început ca propriile gânduri,
‎apoi tot mai tare ‎și-ți va șopti planul lui Dumnezeu.
‎Eu îl aud din ce în ce mai clar. ‎Cu cât mă predau mai mult lui Dumnezeu,
‎cu atât mai mult aud vocea îngerului Său ‎și o s-o auzi și tu.
‎E-n regulă, e bine.
‎Să știi că o să acționezi
‎și vor fi lucruri ‎pe care nu le poți schimba.
‎Dar, cu oricine alegi ‎să intri în comuniune,
‎oricine servește planului divin ‎pentru tine,
‎când te oferi ca ei să bea,
‎să mănânce trupul tău, ‎să bea din sângele tău și tu, din al lor,
‎și ești în comuniunea sfinților, nu uita…
‎este un dar.
‎Dumnezeu îți va spune ‎cu cine să-l împarți.
‎Îmi fac griji pentru el. ‎Nu prea e genul de încredere.
‎- Dumnezeu își alege vasele. ‎- Dacă spune lumii?
‎Și ce dacă? Pentru asta sunt apostolii.
‎Ușile rămân deschise, ‎căci porțile sunt mereu deschise.
‎Cum altfel să se răspândească?
‎STRADA PRINCIPALĂ
‎Ce e altfel oribil este bun ‎datorită scopului pe care-l are.
‎Bun venit în armata Domnului!
‎Da, o să facem lucruri grozave.
‎Mamă, stai!
‎Ce ai? Mamă, oprește-te.
‎Nu vreau să te întorci acolo niciodată.
‎Poftim?
‎Asta nu e biserica mea. ‎Ăsta nu e omul pe care-l cunoșteam.
‎Asta da poveste!
‎Să spunem că vreo parte e adevărată.
‎Să spunem.
‎Deci, mi-ai spus povestea aia…
‎m-ai adus aici…
‎Am venit împreună aici, ‎de unde nu pot pleca nicăieri…
‎Pentru că?
‎M-ai adus aici
‎de unde nu pot pleca nicăieri, ‎pentru ce, mai exact?
‎Să-mi spui că ai nevoie de ajutor?
‎Să mă sperii?
‎Nu-mi vine să cred că vrei să mă sperii.
‎Nu cred asta.
‎Chiar și dacă ar fi așa…
‎M-am speriat mult mai tare ‎de lucruri mult mai rele și nu…
‎Nu mai las să se întâmple asta.
‎Nu mă tem.
‎Nu de tine.
‎Dragul de tine!
‎Dacă ești bolnav sau dacă ai nevoie ‎de ajutor, nu mă sperie asta.
‎Ți-aș găsi ajutor.
‎Aș face asta cu tine, ‎fără judecăți și fără frică.
‎Spune-mi doar ce-ți trebuie.
‎Spune-mi de ce suntem aici.
‎Spune-mi ce vrei.
‎N-ai…
‎nimerit prea bine motivul ‎pentru care am venit aici.
‎Nu te-am adus aici să te sperii ‎sau să te izolez.
‎Ci pentru ca eu să nu am unde pleca.
‎Nu sunt puternic ca tine.
‎N-am fost niciodată.
‎Ce vreau?
‎Să iei barca asta, ‎să vâslești spre continent,
‎să pleci de-aici fără a privi înapoi.
‎Dar știam că n-ai face asta.
‎Știam că n-ai crede nimic dacă n-ai vedea.
‎Vreau… să fugi.
‎Dar cred că o să vâslești înapoi
‎și o să faci tot ce poți să-i salvezi.
‎Îmi pare rău că trebuie să vezi asta.
‎Te iubesc, Erin Greene.
‎Te-am iubit toată viața.
‎Într-un fel sau altul.
‎Și eu te iubesc.
‎Am făcut ce-am putut.
‎Subtitrarea: Iulia Rolle