‏- סדרה של NETFLIX -
‏- ספר 5: הבשורה -
‏שני לילות ברצף. כדאי שנדבר איתו.
‏אני לא אוהב לא לדעת מה הוא…
‏יש שמועה שהוא מבלה הרבה עם גברת גרין.
‏אני שמחה בשמחתו.
‏הוא אדם מבוגר. ‏אם הוא יכול למצוא נחמה מעטה ב…
‏אני שמחה בשמחתו.
‏אנחנו מתחילים מאוחר הבוקר. ‏נראה שנהיה רק שנינו.
‏נסתדר.
‏- טלומרים והזדקנות -
‏בוקר טוב לך.
‏וואו, את נראית…
‏את אוהבת? הוצאתי את זה ‏מהארגז ההוא שבארון למעלה.
‏רוב הבגדים האלה ‏לא ראו אור יום במשך עשורים,
‏אך מצד שני, גם אני לא ראיתי.
‏בכל זאת, אני חושבת שזה נראה די טוב, לא?
‏שנלך?
‏אני יודעת שהוא ילד עם בעיות.
‏הוא תמיד היה כזה.
‏הוא מעולם לא קיבל יחס הוגן מאביו, ואני…
‏עשיתי כמיטב יכולתי.
‏עשיתי מה שיכולתי, אבל אני לא מושלמת.
‏אני עובדת בשתי משרות.
‏משרות ביבשת, והן עדיין ‏לא מצליחות לכלכל את האחיות שלו.
‏ולכן הוא עושה את מה שהוא עושה.
‏הכסף צריך להגיע מאיפשהו, ‏והוא מפרנס את המשפחה.
‏אבל זה לא משנה לך כל כך, נכון, שריף?
‏זה החוק והנסיבות לא משנות, לא ככה?
‏אני לא מעביר ביקורת, ג'ואני. ‏רק אמרתי שדברים כאלה קורים.
‏אם בול נסע לכמה… ‏-ביל!
‏קוראים לו ביל.
‏החברים לכאורה שלו כינו אותו ‏על שם כלי עישון כשהתחיל למכור גראס, ו…
‏לפחות הם לא קראו לו באנג.
‏תראה, אם לך ולחבר'ה האלה פה באי
‏לא מזיז שיש נער נעדר,
‏אני לא יודעת למה אתם ‏ממשיכים להתפקד בכנסייה
‏ומשוויצים עד כמה אתם אדוקים ‏כי אתם ממש לא נוצרים.
‏גברתי, אני לא נוצרי. ‏-אתה יודע למה אני מתכוונת.
‏אני בקשר עם העמיתים שלי מהיבשת,
‏והם בקשר עם בול…
‏עם המעסיקים של ביל ועם המכרים שלו. ‏אנחנו נמצא אותו.
‏מה לגבי החבר'ה האלה פה באי, אתה מדבר איתם?
‏כי תושבי היבשת הם דבר אחד, ‏אבל תושבי האי יודעים דברים.
‏תושבי האי תמיד יודעים.
‏שוחחתי עם ג'ו קולי.
‏למיטב הבנתי, הוא היה האחרון שראה אותו באי.
‏הוא היה פיכח? ‏-סליחה?
‏הוא היה פיכח כשדיברת איתו?
‏אי אפשר לומר בוודאות כשזה נוגע לג'ו.
‏אף פעם אי אפשר, אבל… ‏-תדבר איתו שוב.
‏אני חושב שג'ו לא… ‏-תדבר איתו שוב!
‏אתה לא הכרת אותו!
‏האנשים פה לא הכירו אותו,
‏ואם כן, זה לא הזיז להם,
‏אבל זה לא אמור לשנות.
‏כשמשהו כזה קורה, כולנו אמורים להיות שווים.
‏- מיסת י1ם שישי הטוב 20:00 ‏פסח4 י1ם שבת בחצות -
‏רגע, בכל לילה? אין מיסות בוקר בכלל?
‏לעת עתה, כן.
‏הכומר פול זקוק בוודאי ‏לבוקר או שניים נוספים
‏כדי להחלים מהצינון,
‏אבל הוא אמור לעמוד על הרגליים הערב, ‏נכון, סטרג'?
‏כן, אדוני.
‏דיברתי איתו בעצמי בבוקר ‏ומצבו טוב הרבה יותר.
‏נכון, וגם דולי דיברה איתו.
‏יש לו כמה דברים לומר על יום שישי הטוב.
‏נכון, מותק?
‏דולי? את…
‏מילי. זו את?
‏בפעם האחרונה שבדקתי.
‏אין היום מיסת בוקר? ציפיתי לזה מאוד.
‏לא, היא…
‏וואו! לא ייאמן.
‏אלוהים אדירים. גברת גאנינג נראית… אימא?
‏אני מצטערת, מתוקה.
‏פשוט…
‏אנחנו חיים בתקופה נפלאה.
‏היי, גברת פלין. ‏-יקירתי.
‏מותק, היי. שמעתי על…
‏ריילי סיפר לנו. את לא לבד.
‏הוא נמצא?
‏לא. הוא לא. למען האמת, חשבתי שהוא איתך.
‏ג'ו?
‏תפסת? ‏-כן.
‏ראיתם את ריילי?
‏הכול בסדר?
‏כן, ריילי נעדר כנראה.
‏אז הוא לא עם ארין גרין?
‏נראה שלא.
‏לעזאזל, ריילי.
‏הוא מתכוון לזרוק הכול לפח? ‏אפילו אחרי כל ה…
‏אלוהים.
‏מה הבעיה שלו, לעזאזל?
‏שיעשה מה שהוא רוצה.
‏מה אנחנו יכולים לעשות בכלל? ‏אם הוא אפילו לא מתכוון… לעזאזל!
‏אני מצטער, וורן.
‏מצטער. קח.
‏כן, ק-ו-ל-י. ג'וזף.
‏22.4.1969.
‏מעולה. אני מעריך את זה.
‏טוב, תודה. תודה, מייק.
‏סליחה על ההפרעה.
‏זה בסדר, ניסיתי רק למצוא…
‏איך אפשר לעזור, גברת גרין?
‏כנראה זה לא רציני. ‏-רוב הדברים כאלה.
‏יכול להיות, לא יודעת.
‏אני לא יודעת מה העניין יכול להיות. ‏וזה לא דיווח רשמי,
‏כי עוד לא עברו 24 או 48 שעות.
‏אני לא יודעת כמה זמן צריך לחכות, ‏ואתה תצחק עליי…
‏אבל אני צריכה לדווח על אדם נעדר.
‏מי?
‏ריילי פלין.
‏היה אמור לבוא אליי הביתה ‏אתמול בלילה, אבל לא בא.
‏ובדקתי עם משפחתו ו…
‏בבוקר ואחר הצהריים והם לא ראו אותו.
‏לבית שלך… אתם…
‏לא. כלומר, לא ממש. ‏אנחנו מבלים יחד לאחרונה, אבל…
‏הוא לא היה על המעבורת, ‏בדקתי את זה, אז הוא לא ביבשת,
‏והטלפון שלו מצלצל ללא מענה.
‏הוא אמר משהו?
‏משהו שאת נזכרת בו עכשיו ‏וחושבת שהוא חריג, או…
‏לא, כלום. הוא אמר שיבוא לבית שלי.
‏כן, אבל אולי הוא פשוט… ‏-הוא אמר שיבוא לבית שלי.
‏בסדר.
‏מתי ראית אותו לאחרונה?
‏אתמול בבוקר כשהתעוררנו.
‏הוא הלך לאלכוהוליסטים אנונימיים ‏בכנסייה עם ג'ו קולי…
‏ג'ו היה שם? את בטוחה?
‏אני לא יודעת. ‏אני מניחה, כי הוא הולך למפגשים האלה.
‏ואז הוא חזר… הביתה לאכול ארוחת ערב,
‏כך ההורים שלו אמרו, ‏ואז הוא אמר שהוא ייפגש איתי, ואז כלום.
‏טוב, ועל מה דיברתם אתמול בבוקר?
‏על תוכניות לאותו יום, ‏על חלום שהוא חלם בלילה.
‏ועל מה דיברתם בלילה שלפני כן?
‏טוב, תקשיבי, אני מאמין לך.
‏אני לא מנסה לחטט.
‏אני מקווה שהוא אמר משהו ‏שיכול לעזור לנו למצוא אותו.
‏טוב? זה יכול להיות משהו קטן. משהו ששכחת.
‏מצב הרוח שלו הוא דבר חשוב,
‏כי כשאני אלך לתחקר אנשים, ואני אעשה זאת…
‏אם יתברר שהוא חוגג בשתייה במלון על היבשת,
‏אולי הוא רמז על כך. זה הכול. ‏זה כל מה שאני מחפש.
‏בסדר?
‏על מה דיברתם?
‏על המוות.
‏דיברנו על מה שקורה
‏כשמתים.
‏רואה? על זה אני מדבר.
‏כן, לכן באתי לכאן.
‏טוב. מי מכם העלה את הנושא?
‏שאלתי את עצמי ‏את השאלה הזו כל היום, אני לא…
‏אני חושבת ששנינו חשבנו על זה כי איבדתי…
‏הפלתי.
‏אני מצטער, אני…
‏אני די בטוחה שהוא העלה את הנושא,
‏ואני נכנסתי לזה די חזק.
‏ומה הוא אמר על זה? ‏-מה הכוונה?
‏על המוות.
‏הוא פחד ממנו? הסתקרן ממנו? או…
‏הוא נראה בסדר.
‏אבל זה מה שאומרים. ‏אנשים שהם לא בסדר, אנשים שהם…
‏אומרים את זה על אנשים שמתאבדים.
‏שהם נראו בסדר.
‏באמת אומרים את זה לפעמים.
‏אני לא יודע מה לעשות. ‏-הוא יגיע.
‏בנים. ‏-כומר.
‏אתה מרגיש טוב יותר?
‏זה לילה מיוחד, בנים. ‏תפקחו עיניים ואוזניים.
‏שמעתי על זה.
‏באמת. אבל טוב מראה עיניים, נכון?
‏מילדרד גאנינג, שככה יהיה לי טוב.
‏בוורלי קין.
‏אלוהים החזיר אותך אלינו, ‏ואני שמחה כל כך שהוא עשה זאת
‏ושתהיי איתנו לקראת העתיד לבוא.
‏תודה. אני שמחה מאוד להיות פה.
‏את לא לבד. שרה גאנינג.
‏אני שמחה כל כך שאת פה. ‏אין לי מילים לתאר זאת.
‏תודה. אימא, ניכנס כדי שתוכלי לשבת.
‏כמובן.
‏"הם לקחו את גופת ישוע
‏ועטפו אותה בתכריכים עם הבשמים,
‏כמנהג הקבורה אצל היהודים.
‏במקום שנצלב
‏היה גן, ובגן
‏קבר חדש שעוד לא הונח בו איש.
‏שם הניחו את ישוע כי ערב שבת היה ליהודים,
‏והקבר קרוב."
‏בשורת האל. ‏-השבח לך, ישוע המשיח.
‏יום שישי הטוב.
‏זה אחד הימים האהובים עליי בשנה. ‏הפסיון של האל.
‏המילה הזו, "פסיון".
‏משמעות המילה "פסיון" היא ‏רגש חזק שבקושי ניתן לשלוט בו.
‏בקושי ניתן לשלוט בו.
‏זה מה שישוע הרגיש ‏כשהוא מסר את חייו למעננו,
‏כדי שאנחנו נזכה בחיי נצח.
‏איזו מתנה, שמסופרת בצורה יפהפייה ‏בבשורה על פי יוחנן.
‏המילה "בשורה" משמעה חדשות טובות! ‏חדשות טובות ביום שישי הטוב.
‏ועם זאת, זהו סיפור על סבל תהומי.
‏מה טוב כל כך בזה?
‏הסבל של ישוע בסיפור הזה אינו רק נחוץ,
‏הוא טוב.
‏זהו המחיר של חיי נצח.
‏את הסבל הזה הוא סובל לבדו.
‏בתחייה הוא לבדו. ואז…
‏יש לו כמה בעלי ברית. ואז עוד כמה.
‏קהילה.
‏ואז עוד ועוד אנשים ‏מפיצים את החדשות הטובות האלה,
‏מספרים את הסיפור הטוב הזה, ‏ואז לאלוהים יש צבא.
‏איך אומרים בפרסומת ההיא?
‏"היה המיצוי של עצמך."
‏אין לי כוונה להעליב את הכוחות המזוינים,
‏שהם חיוניים ומכובדים, כמובן,
‏אבל זה לא המיצוי של עצמכם.
‏בצבא נלחמים עבור האל ועבור האומה.
‏אני אכן עומד להעליב אתכם עכשיו, ‏אבל זו האמת:
‏אלוהים לא רוצה שתילחמו עבור הארץ הזו.
‏היהירות… שבדבר.
‏לאלוהים אין ארץ.
‏יש אלוהים אחד לכל העולם.
‏ולקווים שאנחנו משרטטים, ‏ולבריתות שאנחנו כורתים,
‏ולגבולות שאנחנו סוגרים אין משמעות בעיניו.
‏לא, אל תילחמו עבור ארץ. ‏תילחמו עבור ממלכת האל.
‏ממלכה שלדברי ישוע אין לה דגלים או גבולות.
‏צבא האל. שלא תטעו, מדובר במלחמה. ‏בשביל זה יש צבא.
‏אז בתור קהילה, בתור צבא האל, ‏איך נדע איך מתקדמת המלחמה?
‏אי אפשר לראות אותה. ‏אי אפשר לעלות בקשר מול המפקדה ולבקש עדכון.
‏כל מה שיש לנו, ‏כל מה שאלוהים נתן לנו נמצא פה.
‏ההרגשה שלנו. המצפן המוסרי ‏שנמצא בכל אחד מאיתנו
‏ומצביע צפונה לעבר רוח הקודש.
‏מצפון. בצבא האל, המצפון הוא ציוד בסיסי.
‏ישנם מצפונים רבים, אבל המצפון הזה שלי.
‏אולי אתם חושבים ‏שזה משפט מסרט מלחמה, אבל זה לא.
‏זה מתוך "תורת הרובאי".
‏ותורה, בהגדרה,
‏אינה רק אמונה, אלא אמונה דתית.
‏אז זוהי מלחמה ויהיו אבדות.
‏ועלינו להיות חיילים.
‏זו המהות של יום שישי הטוב.
‏אלוהים יבקש מכם ‏לעשות דברים נוראים. נוראים.
‏תראו מה הוא ביקש מהבן שלו.
‏תראו מה ישוע היה צריך לסבול היום.
‏נאלצנו לקרוא לזה "הברית החדשה",
‏כי רצון האל, למרות שהוא מושלם, הוא משתנה.
‏רצון האל מכתיב את המוסריות,
‏וכשם שרצון האל משתנה, ‏כך גם המוסריות משתנה.
‏היא השתנתה בברית החדשה, ‏היא השתנתה כשישוע הגיע,
‏ובתור הצבא שלו, ‏אנחנו מוכרחים להסיר את הברית הישנה
‏ולהקשיב רק לו.
‏אנחנו נשענים על המצפן הזה.
‏יום שישי הטוב הוא אך ורק טוב.
‏בשורת האל, שמלאה בזוועות, היא אך ורק טובה
‏בגלל היעד שלה.
‏התחייה.
‏יום זה הוא אך ורק טוב ‏בגלל מה שיקרה בפסחא, ביום ראשון הקרוב.
‏כשישוע יקום לתחייה והמוות בעצמו ימות.
‏דברים שנדמים כנוראים ‏הם טובים בגלל היעד שלהם.
‏ברוכים הבאים לצבא האל.
‏אנחנו נעשה דברים נפלאים.
‏אימא. חכי.
‏מה קרה? אימא, תעצרי.
‏אני לא רוצה שתחזרי לשם לעולם.
‏מה?
‏זו לא הכנסייה שלי. זה לא האדם שהכרתי.
‏איפה היית, לעזאזל? התקשרתי אליך כל היום.
‏אני מצטער. ‏-אל תתחיל. איפה היית?
‏איפה היית?
‏את זוכרת שכמה ימים לפני שעזבת
‏נכנסת דרך החלון שלי, הערת אותי ‏והפחדת אותי בטירוף?
‏רצית להפליג בסירה?
‏לא היית מוכנה לשמוע "לא", ‏אז לקחנו סירת משוטים וחתרנו…
‏רחוק, עישנו חפיסת סיגריות וצפינו בזריחה?
‏את מוכנה שנעשה את זה עכשיו?
‏נוכל לצאת לסיבוב?
‏אני יודעת איך לתת אמון באנשים.
‏וזה מוזר, בהתחשב בנישואים שלי.
‏היה לי חשוב לצאת
‏מהסיטואציה ההיא כשיש אמון בליבי.
‏ולא לחצתי עליך כי אתה לא לחצת עליי.
‏אפילו לא פעם אחת.
‏אפשרת לי לגשת אליך.
‏אני מנסה להחזיר לך טובה.
‏אבל הגענו למצב הזה.
‏ואני חייבת לשאול.
‏מה העניין, ריילי?
‏משם הכול הגיע מלכתחילה.
‏מהכוכבים.
‏אנשים קדמונים, הם צדו ולקטו כל היום,
‏אבל בלילות הם…
‏ישבו מסביב למדורות וניסו להתחמם, ‏להישמר מחיות טרף.
‏והם היו מסתכלים לצד השני של העמק ‏ורואים מדורות נוספות,
‏נקודות אור קטנות בנוף,
‏והם ידעו שיש שם אנשים נוספים, בחושך.
‏ואז הם היו רואים ‏את נקודות האור האלה בשמיים.
‏הם לא ידעו מהן.
‏הם לא ידעו מה זה חלל, כוכבים או קרני אור.
‏הם חשבו שהן ממש דומות למדורות.
‏"מי הם האנשים האלה", כך הם תהו.
‏"מבעירים מדורות שם למעלה?"
‏הם התחילו לספר סיפורים זה לזה.
‏"האנשים האלה?
‏הם בטח מדהימים.
‏המדורות האלה שייכות לאנשים
‏עוצמתיים הרבה יותר משדמיינו…"
‏הכול.
‏כל אל.
‏כל אלה, כל דת, כל מלחמה קדושה. הכול…
‏התחיל שם למעלה…
‏בתהייה מי לעזאזל הבעיר ‏את כל המדורות האלה בשמיים.
‏אני אספר לך סיפור, אבל את לא תאמיני.
‏אני צריך שרק תקשיבי. את יכולה להבטיח לי?
‏כן. אני יכולה.
‏טוב.
‏היי. אתה בסדר.
‏אל תנסה לדבר, רק תירגע, ‏תתרכז בנשימות, בסדר?
‏מצבך מעולה. לא. טוב. היי. אתה בסדר.
‏הייתה לי אחות. סיפרתי לך פעם? בשם אליס.
‏היא הייתה מבוגרת ממני, אבל קטנה בהרבה.
‏הייתי בן שמונה כשהיא מתה. משיתוק ילדים.
‏היה נורא לראות את זה.
‏גם אני פחדתי, ריילי.
‏הייתי מבועת מהמוות,
‏ולמעשה זה מה שקירב אותי לאלוהים.
‏ניסיתי להבין איך המוות,
‏המוות שלה ספציפית, ‏יכול להיות חלק מתוכניתו של אלוהים.
‏השאלה הזו שהביאה אותי עד לכמורה, למעשה…
‏היי. אתה בסדר.
‏תבין, לאלוהים עדיין יש תוכנית,
‏והמוות כבר לא חלק ממנה.
‏לא עבור כולנו.
‏ואנחנו כבר לא נצטרך לפחד עוד לעולם.
‏איך אתה מרגיש?
‏אתה נראה טוב יותר.
‏בוא, שב בבקשה.
‏לא כדאי לך לעשות את זה.
‏אני יכול…
‏אני לא יכול להסביר בדיוק, ‏אבל אני יכול לנסות.
‏הדבר החשוב הוא לא לצאת כרגע.
‏אני מצטער. קיוויתי שאספיק להזהיר אותך.
‏זו טעות שלא חוזרת על עצמה, נכון?
‏אל תדאג. הצוואר שלך החלים לחלוטין ‏בתוך פחות משש שעות.
‏הכוויות האלה יחלימו בלי בעיה. בוא, שב.
‏אני מבטיח שאסביר לך כל מה שאוכל,
‏ואתה תרגיש טוב יותר כשזה יקרה.
‏שב. תאפשר לעור שלך להחלים לפחות.
‏אנחנו במפגש?
‏זה ה-מפגש.
‏אני מבטיח שהכול בסדר. ‏עברת לילה ארוך, מסע ארוך.
‏שב.
‏אתה לא תתחרט.
‏נתחיל בתפילת השלווה. ‏-אתה צוחק?
‏בכלל לא.
‏היום אהיה כן לחלוטין איתך,
‏והתפילה הזו היום תקפה עמוקות לגבי שנינו.
‏אלי, תן בי את השלווה ‏לקבל את הדברים שאין ביכולתי לשנותם,
‏האומץ לשנות את הדברים אשר ביכולתי,
‏ואת התבונה להבחין בין השניים. אמן.
‏נתחיל לפי הסדר. ‏הדברים שאין ביכולתנו לשנותם.
‏כשהייתי צעיר יותר,
‏הייתי כומר בכנסייה קטנה בקהילה קטנה מאוד.
‏יום אחד, נער מזבח כלשהו,
‏נער מזבח חדש לגמרי… ‏הוא היה בן תשע או עשר, ילד פיקח.
‏זה היה סביב חג הפסחא,
‏אז דיברתי על התחייה ‏במשך כמה שבועות. בכל מקרה…
‏יום אחד, נער המזבח הזה ‏הביא לי קופסת נעליים.
‏בתוך הקופסה היה עכבר ‏שהוא תפס בעזרת מלכודת.
‏הוא היה במצב רע, הזנב היה חתוך, ‏הרגל שלו מחוברת בקושי.
‏הוא סבל. והילד הגיש לי את הקופסה
‏ושאל אותי
‏אם אלוהים יחיה אותו כפי שהחיה את ישוע.
‏הוא יכול לעשות אותו דבר גם הפעם.
‏אז לקחתי את הקופסה והתפללנו עליה,
‏ושלחתי את הילד הביתה ‏ואמרתי לו לחזור לאחר שלושה ימים.
‏אז כעבור שלושה ימים הילד חזר, ו…
‏מצבו של העכבר השתפר.
‏כן. הוא התרוצץ ‏בקופסה הקטנה ההיא במצב מצוין.
‏ועזרתי לילד לשחרר את העכבר ‏מאחורי הכנסייה לפני המיסה.
‏הוא נדהם.
‏האמונה שלו אומתה. הוא מאמין.
‏הרגע הזה חיזק אותו למשך כמה זמן?
‏כמעט עשור?
‏האמונה הספיקה למשך עשור בזכות עכבר קטן?
‏זה לא היה מעשה אלוהים.
‏לא?
‏אמת, גאלתי את העכבר מייסוריו
‏ואמת, נדרשו לי שלושה ימים כמעט
‏למצוא עכבר שנראה בדיוק כמוהו,
‏אבל מה שהילד הזה קיבל, ‏אתה חושב שזה לא מעשה אלוהים?
‏שמכיוון שהוא פועל דרכנו לפעמים, ‏הוא לא פועל בכלל?
‏איך אתה מכיר את הסיפור הזה?
‏מי אתה?
‏אתה יודע מי אני.
‏בחייך.
‏תסתכל טוב.
‏תקשיב לעצמך, אתה יודע מי אני.
‏באמת? אתה צריך לראות את הסימנים על ידיי?
‏לשים את היד שלך בצידי… ‏-זה בלתי אפשרי.
‏בחייך, עברנו את השלב הזה.
‏"אז אמר לתומא: 'הושט את אצבעך הנה
‏וראה את ידיי, ‏הושט את ידך ושים אותה בצידי."
‏עברנו את זה. עברת את השלב הזה. ‏-טוב.
‏אז איך?
‏בדיוק כמוך, בגדול.
‏גם אתה הוחזרת, למצב הטוב ביותר שלך.
‏לשיא שלך, למצב המושלם שלך ‏כפי שאלוהים רצה שתהיה.
‏אני פשוט הייתי צריך ‏לחזור אחורה הרבה יותר ממך.
‏לחזור אחורה הרבה.
‏למה חזרת לפה?
‏אתמול בלילה.
‏תהיתי בקשר לזה במשך רוב היום.
‏אני מכיר אותך כל חייך,
‏ומעולם לא הופעת פתאום בלילה,
‏ואתמול בלילה ברגע המסוים ההוא… למה?
‏הרגשת שיש לך ייעוד? שליחות?
‏אחותו של ג'ו קולי.
‏שיקרתי לך בקשר לזה. אני מתנצל.
‏ואני מבקש את סליחתך על השקר הזה.
‏בגלל זה חזרת.
‏כנות מוחלטת. זה מה שאני נשבע לך היום.
‏אז ג'ו סבל, והוא סבל בלי סיבה.
‏התאונה ואז איך שהקהילה התייחסה אליו, ‏מצבו היה בלתי הפיך…
‏מי אמר?
‏לומר שהאל פועל בדרכים נסתרות ‏זו קלישאה, אבל זה נכון,
‏אני יכול להעיד על כך, והוא פעל דרכי,
‏וג'ו קולי נקרא לשוב הביתה.
‏הרגת אותו. ‏-זה לא כזה פשוט.
‏לא. הרגת אותו. אתה והיצור הזה.
‏לא ניתן לשנות זאת. ‏זה נעשה ולא יכול להתבטל,
‏בדיוק כמו שמה שקרה לך לא יכול להתבטל.
‏אלה שני דברים שלא ניתן לשנותם,
‏ועלינו לקבל אותם יחד בשלווה כעת.
‏מה קרה לי? ‏-ריילי…
‏מה היה היצור המזוין הזה? ‏-תירגע.
‏מה זה היה, לעזאזל? ‏-מלאך.
‏יופי. הוא התעורר. ‏-טיפה חבול וחבוט.
‏גם אתה היית ‏במצב לא חיוני כל כך, מונסיניור.
‏לפחות לא בהתחלה.
‏רציתי רק לבדוק אם הכול מתקדם לפי התוכנית,
‏ואם אתה רוצה שסטרג' ינקה…
‏עדיין לא. אנחנו עוד בשלבים ראשונים, אבל…
‏אני שמח שאת פה, בוורלי. ‏בדיוק כשצריך אותך. תבורכי.
‏בואי לפה. תעמדי פה. תעמדי…
‏תעמדי פה.
‏אתה בטוח? ‏-כן.
‏קרוב אלינו.
‏אתה בטוח שזה רעיון טוב? ‏-כן. אני אעצור אותו.
‏תעצור אותי? ‏-בסדר.
‏למה תעצור אותי? ‏-כן. טוב.
‏תן לי ללכת. אני רוצה רק ללכת הביתה.
‏אני רוצה רק ללכת… הביתה.
‏בדיוק, הנה זה.
‏אתה מרגיש את זה, נכון?
‏הנה זה. טוב, תתקרבי קצת.
‏כן.
‏כן. תתקרבי עוד קצת. אל תדאגי.
‏מה… ‏-זה בסדר. אני מחזיק אותו.
‏טוב.
‏אתה מרגיש את זה?
‏כן.
‏זה בסדר. אלוהים ואבינו שבשמיים, ‏תן בנו את השלווה
‏לקבל את הדברים שאין ביכולתנו לשנותם.
‏תודה, בוורלי. ‏-אין בעד מה.
‏ריילי, אני שמחה לראות שאתה מתאושש.
‏טוב. כן.
‏סטרג' ואני נהיה בבית הכומר ‏כשתהיה מוכן לחלק הבא.
‏כן, אני אפתח את הווילון כשנסיים.
‏היי.
‏זה עוצמתי, נכון?
‏אני מצטער שכואב לך.
‏באמת.
‏אבל זה יעבור.
‏זה יעבור.
‏אז מה הרגשת כשהיא התקרבה אליך?
‏אני יודע מה התשובה, אל תעמיד פנים.
‏הרגשת רעב. רעב כואב.
‏גם דמיינת דברים.
‏דמיינת את עצמך מושך אותה אליך ‏יותר ויותר, והכול נצבע באדום, נכון?
‏משהו בתוכך התחיל להשתנות.
‏זה כאילו הלכת לישון, נכון?
‏היית מודע לעצמך כשניסית לקפוץ עליה.
‏אני לא יודע מה קרה.
‏אני יודע. היית מודע לעצמך, ‏אבל זה היה לא רצוני, נכון?
‏כאילו הגוף שלך פעל תחת רצון אחר. זה נכון.
‏זה יקרה שוב, וזה העניין. ‏כאן אנחנו צריכים להקשיב.
‏להקשיב לרוח הקודש, להקשיב למצפון שלנו.
‏כי גם אני הייתי במצב הזה.
‏אני שוחזרתי.
‏נעשיתי צעיר שוב, נעשיתי טהור שוב,
‏וכמו ישוע לפניי, מתי.
‏מתי על הרצפה, פה קרוב.
‏ואז קמתי לתחייה, אבל פחדתי והייתי מבולבל,
‏והדחף הזה בתוכי, הרצון העז הזה…
‏והרגשתי בדיוק כמו שאתה הרגשת.
‏הרצון שלי הפך לרצון שלו, והוא נע דרכי,
‏וג'ו נלקח ואני המשכתי להתקיים. ניזונתי.
‏רוצח. ‏-ייתכן, אבל זה העניין.
‏לא הרגשתי אשמה. בכלל.
‏והידיעה שאני אמור להרגיש אשמה, ‏אבל להשלים עם זה שלא הרגשתי כך,
‏למצוא את החסד ‏במקום שבו אמורה להיות אשמה… התקשיתי עם זה.
‏התפללתי על זה. ‏אבל אז בוו קין הראתה לי את זה.
‏האיגרת אל העברים, ט', י"ד.
‏"אף כי דם המשיח
‏אשר הקריב את עצמו לאלוהים ‏ברוח נצחי ובלי מום
‏יטהר לבכם ממעשי מוות
‏לעבוד את אלוהים חיים."
‏"יטהר לבכם ממעשי מוות ‏לעבוד את אלוהים חיים."
‏קראתי את הפסוק הזה ‏וחסדי רוח הקודש ירדו עליי בשפע.
‏הוא נטל את האשמה הזו.
‏הוא טיהר את ליבי ‏כי אני ביצעתי את רצונו בסך הכול.
‏הייתי כלי עבורו. רוצח? אולי. ‏אבל כך גם משה.
‏יוסף. פאולוס, שעל שמו אני נקרא.
‏אני לא ייחודי בתור חייל האלוהים.
‏גם בחדר הזה אני לא ייחודי. ‏נכון? גם אתה הרגת מישהי.
‏אני לא זוכר את זה.
‏היית שיכור ואתה לא זוכר?
‏הייתי שיכור. הייתי במסיבה. ‏הייתה מסיבה ושתיתי יותר מדי.
‏בחייך, אל תעשה את זה. ‏-זה מה שקרה.
‏יש פה משמעות.
‏יש פה תכלית שאתה מתעלם ממנה באופן מכוון.
‏מה שקרה היה רגיל לחלוטין.
‏אפילו לא היו סימני צמיגים בצד הכביש שלי.
‏לא לחצתי על הבלמים.
‏אפילו לא נגעתי בהם קלות.
‏נרדמתי על ההגה. זה מה שקרה.
‏אז אל תדבר איתי על כך ‏שאלוהים נע דרכך או שאתה עושה את רצונו.
‏אתה לא יודע שום דבר עליי, ‏והסיפורים שלנו לא דומים.
‏האשמה שאתה חש, החרטה… ‏-כן.
‏אתה חש אותן כל יום? ‏-כן.
‏אפילו שלא התכוונת לעשות זאת? ‏-כן.
‏תבין, אני הרגתי את ג'ו. ראיתי את עצמי ‏עושה זאת במו ידיי, ואין לי תחושת אשמה.
‏כלום. אין חרטה. כל זה נחסך ממני.
‏מה אתה מרגיש בקשר לזה? ‏-גועל.
‏מה אתה מרגיש בקשר לזה? ‏-כעס.
‏לא. מה אתה מרגיש בקשר לזה? ‏-כעס מזוין.
‏לא!
‏הבטחתי לך כנות מוחלטת ואני עומד בהבטחתי,
‏ונמאס לי מכך שאתה משקר לי, ריילי פלין!
‏מחלתי על כך שוב ושוב, ‏אבל זהו יום קריטי עבורנו,
‏ונמאס לי! כנות מוחלטת! ‏מה אתה מרגיש בקשר לזה?
‏קנאה.
‏אלוהים ואבינו שבשמיים,
‏תן בנו את השלווה ‏לקבל את הדברים שאין ביכולתנו לשנותם,
‏והאומץ לשנות את הדברים אשר ביכולתנו.
‏אומץ, ריילי פלין. אומץ. ‏בוא נמצא אותו עכשיו. האומץ…
‏האומץ לשנות את הדברים אשר ביכולתנו.
‏אלוהים החזיר אותך. בסדר? מסיבה מסוימת.
‏התאונה שלך, רגע הגיהינום עלי אדמות,
‏אתה אומר שהיא לא הועילה לאיש, ‏אבל היא הועילה, נכון?
‏כי היא הציבה אותך על האי הזה כעת,
‏באחד הרגעים הכי מכריעים ‏בהיסטוריה של העולם שלנו.
‏תמצא את האומץ. אלוהים בחר בך.
‏והאשמה שבה אתה נאחז, אתה יכול לשחרר אותה.
‏אלוהים כבר שינה אותך. ‏עכשיו אתה זה שצריך למצוא את האומץ.
‏אז בוא נמצא את האומץ עכשיו. בסדר?
‏אומץ.
‏דרך אגב, אני מצטער על כך שפחדת
‏אתמול בלילה.
‏גם אני פחדתי כשזה קרה לי.
‏כמעט כל מי
‏שנתקל במלאך בכתבי הקודש פחד.
‏מרים פחדה מגבריאל, ‏והוא בא לבשר לה בשורות טובות.
‏מלאכים צריכים לומר תמיד, "אל נא תיראו",
‏כי פעם אחר פעם
‏אנשים מבועתים.
‏נכון? משה פחד כשהוא התבונן בסנה הבוער.
‏ישוע פחד מהגורל שחיכה לו.
‏הוא נפל על ברכיו בגת שמנים והתפלל…
‏הוא התפלל שיחוסו עליו.
‏כל האנשים בקבר, כשהזיזו את הסלע…
‏כולם פחדו.
‏כולם. ניסים. כוחו האמיתי של האל.
‏זה מפחיד.
‏אבל בכל זאת, אני אכן מצטער על כך שפחדת.
‏שתית?
‏כשהמלאך הזה קרע את הצוואר שלי
‏והדם שלי נשפך לרצפה.
‏האם… הצטרפת?
‏חשבתי שאמרת כנות מוחלטת.
‏כן.
‏איך מתקדם פה? אני יכולה רק לדמיין.
‏זה לא נכון כל כך. ‏אני לא צריכה לדמיין, לא הכול.
‏ראיתי את זה.
‏תאמין לי, מונסיניור פחד.
‏כולנו עמדנו למבחן, אבל מסיבה כלשהי, ‏ריילי פלין, אלוהים בחר בך.
‏בך, שתקבל את הברכה הזו, ‏ואנחנו לא נטיל ספק ברצונו.
‏זה הדבר היחיד שחשוב כרגע.
‏אתה עומד למבחן, ‏בדיוק כמוהו, בדיוק כמו כולנו.
‏ואנחנו תומכים בך.
‏אנחנו תומכים בך, ‏כיוון שבדיוק כפי שהגוף הוא אחד,
‏ויש לו איברים רבים בכל איברי הגוף,
‏ובכל זאת הרבים הם אחד, כך זה עם המשיח.
‏באנו לברך אותך. לשמר אותך. זהו רצון האל.
‏רצון האל? ‏-כן.
‏כן. ואל תלעג, ריילי.
‏אל תלעג לרצון האל.
‏כך הוא בעצמו אמר, נכון, סטרג'?
‏"האוכל את בשרי ‏והשותה את דמי יש לו חיי עולם."
‏ו… ‏-"ואני…"
‏"אני אקים אותו ביום האחרון,
‏כי בשרי הוא מאכל אמיתי ‏ודמי הוא משקה אמיתי,
‏והאוכל את בשרי ושותה את דמי
‏שוכן בי ואני בו." הבשורה על פי יוחנן.
‏זה די ספציפי, נכון?
‏הוא מדבר בצורה די ישירה, לא?
‏וזה?
‏זה נמצא בבשורה?
‏לא, יקירי.
‏זו התגלות.
‏"שפך המלאך הרביעי את קערתו על השמש
‏והותר לו לצרוב את האנשים באש."
‏פרק ט"ז, פסוק ח'.
‏זה העניין בקשר לחזרתו של ישוע אלינו.
‏אמרו לנו מההתחלה שזה יהיה לא נעים.
‏מונסיניור פרואיט היה המום.
‏אפילו הוא.
‏אבל…
‏הכול כתוב בספר, ריילי.
‏שבע קערות זעם אלוהים ‏נשפכו על הביאה השנייה.
‏קץ הימים.
‏הקערה הרביעית נשפכה על השמש, ‏הקערה החמישית, מאחר ששאלת,
‏הקערה החמישית של זעם אלוהים ‏תחשיך את העולם,
‏וזו לא תהיה בעיה בשבילך. ‏או בשביל מונסיניור. נכון?
‏כאילו הוא מכין אותך לזה.
‏אתה יושב שם, המבורך באדם, ‏ומגחך כשאני אומרת "רצון האל".
‏אני מתוסכלת.
‏אני יודע.
‏הוא בכלל לא מכיר במה שהוענק לו, ‏וזה מעליב אותי.
‏זה עניין שולי, בוו.
‏אני יודעת.
‏אני יודעת. בסדר.
‏"וייקח את הכוס אחר הסעודה.
‏ויברך וישבח שוב.
‏וייתן את הכוס לתלמידיו ויאמר,
‏'קחו ושתו.
‏זהו דמי, דם ברית-עולם החדשה,
‏הנשפך בעדכם ובעד רבים לסליחת חטאים.
‏עשו זאת לזכרי.'"
‏אמן.
‏לא. ‏-אל תהיה אטום.
‏"מי ששותה מכוס האדון שלא כראוי
‏יהיה אשם לגבי גוף האדון ודמו,
‏כי האוכל והשותה ‏מבלי לנהוג הבחנה בגוף האדון,
‏אוכל ושותה דין לעצמו."
‏זה בסדר, ריילי. זה יקרה.
‏זה אחד הדברים האלה שאין ביכולתנו לשנות.
‏תקבל זאת בשלווה ובחן.
‏אמן.
‏תבונה.
‏התבונה להבחין בין הדברים ‏שיש ביכולתנו לשנותם,
‏הדברים שאין ביכולתנו לשנותם, ‏והדברים שאסור לנו לשנותם.
‏איך אתה מרגיש? טוב יותר, נכון?
‏תבונה. אתה ואני, ריילי, אנחנו רק הראשונים.
‏אנו יודעים, ראינו, בורכנו.
‏אבל אנשים רבים אחרים על האי הזה כעת
‏מתברכים אף הם,
‏אבל אין להם מושג.
‏מה שאנחנו עושים הוא אכן טוב. ‏מה שאנחנו חייבים לעשות. הוא טוב.
‏כמו גם הדברים ‏שאנחנו חושבים שאיננו רוצים לעשות.
‏הרעב, הצמא הזה הוא טוב.
‏לכן אנחנו לא מרגישים אשמה ‏כשאנחנו נכנעים לזה.
‏לכן אנחנו מרגישים טוב יותר לאחר מכן, ‏ולכן אנחנו חולקים את המתנה הזו.
‏תראה מה זה כבר עשה.
‏מה מעט מהדם של המלאך עשה עבור כולנו.
‏עבור הוריך, עבור ליזה, ‏עבורך, עבור רבים בקהילה הזו.
‏תסתכל על הטוב שהוא חולל. תסתכל על זה.
‏תחשוב על התחושה החמימה שיש לך פה עכשיו.
‏תחשוב על זה ותענה לי על זה: ‏אתה שלו עם עצמך?
‏הבטן שלך מלאה?
‏התכלית שלך ברורה?
‏הרצון שלך נמסר לכוח עליון? ‏האם אתה שלו עם עצמך?
‏השבח לאל.
‏"ושלום אלוהים,
‏הנשגב מכל שכל, ‏ינצור את לבבכם ואת מחשבותיכם."
‏תבורך, בני.
‏תמיד היית מבורך.
‏פיקח כל כך. ותמיד הקשבת.
‏תודה על שהקשבת היום ברגע שאין חשוב כמותו.
‏סליחה על ההפרעה. ‏-זה בסדר גמור.
‏השמש שקעה. אנשים יתחילו להגיע בקרוב.
‏מצוין.
‏אני מאמין שסיימנו.
‏סיימנו?
‏כן. סיימנו את המפגש. ‏-מה קורה עכשיו?
‏עכשיו אתה יכול ללכת. ‏-פשוט ללכת?
‏פשוט ללכת.
‏הנפלאות שתחווה בחוץ…
‏אתה תראה דברים שלא ראית מעולם.
‏צבעים, אורות. אתה תשמע דברים, תריח דברים.
‏העולם בוהק יותר.
‏העולם מזמזם, ריילי, את תהילת האל. ‏אתה תראה.
‏מונסיניור, חשבתי שהסכמנו ‏שעליו להישאר בתוך המתנ"ס…
‏זה בסדר, בוורלי.
‏לא כולם מוכנים להתגלות האל, ריילי.
‏ישוע דאג להראות להם מספיק דברים, ‏אך לא יותר מדי.
‏בוורלי וסטרג', וייד ודולי… ‏-ראש העיר?
‏בדיוק. גם הם בורכו, גם הם נבחרו.
‏הם חושבים שאתה צריך להישאר פה, ‏אבל אני לא מסכים.
‏אני חושב שרצון חופשי ‏זהו שם המשחק, נכון? זה הרעיון.
‏אני מאמין בך.
‏בליבם, בני האדם מתכננים את מסלולם, ‏אך האל מכונן את צעדיהם.
‏אני מקווה שתבוא למיסה הערב. ‏בבקשה, תבוא למיסה.
‏תבוא להיות איתנו.
‏בוא להיות עם משפחתך, שכולנו חלק ממנה.
‏הגאולה שלך, ריילי, היא עמוקה.
‏היא תהווה השראה לכולנו, ‏לרבים מהאנשים שעל הספסלים
‏שיתקשו עם אותם הפחדים שאתה התקשית איתם.
‏אתה בטוח שלא כדאי שהוא יישאר פה?
‏אתה יודע כעת, בני. ‏-אולי לעוד לילה או שניים.
‏אתה נושא הבשורה הטובה, ותחשוב על זה:
‏הרעב הזה ישוב כשהאל ירצה בכך,
‏וזמן קצר לאחר מכן, אתה תיכנע לו,
‏לרצון שלו, ואתה תשמע זאת בראשך,
‏את קול המלאך שלו, ‏הוא יישמע כמו מחשבותיך בתחילה,
‏אבל אז יתחיל להתחזק, ‏והוא ילחש לך את תוכנית האל.
‏אני שומע אותו ברור יותר בכל יום. ‏ככל שאני מוסר את עצמי יותר לאלוהים,
‏כך אני שומע יותר את קול המלאך שלו, ‏וגם אתה תשמע.
‏זה בסדר, זה טוב.
‏דע שיהיה לך רצון לפעול
‏ושיהיו דברים שלא תוכל לשנות.
‏אבל לא משנה ‏עם מי תבחר להשתתף בסעודת האדון,
‏מי ישרת את ייעוד האל בשבילך,
‏בעוד אתה נותן להם לשתות ממך,
‏בעוד הם אוכלים מגופך ושותים מדמך ‏ואתה משלהם,
‏ואתה חלק מסעודת הקדושים, זכור…
‏שזו מתנה.
‏ואלוהים יאמר לך עם מי לחלוק אותה.
‏אני דואגת. הוא מדאיג אותי. ‏הוא טיפוס לא אמין.
‏אלוהים בוחר את הכלים שלו, בוורלי. ‏-ואם הוא יספר לאנשים?
‏אז מה? בשביל זה יש שליחים.
‏הדלתות נשארות פתוחות ‏כפי שהשערים פתוחים תמיד.
‏אחרת איך הבשורה מופצת?
‏- רחוב מיין -
‏דברים שנדמים כנוראים ‏הם טובים בגלל היעד שלהם.
‏ברוכים הבאים לצבא האל.
‏אנחנו נעשה דברים נפלאים.
‏אימא. חכי.
‏מה קרה? אימא, תעצרי.
‏אני לא רוצה שתחזרי לשם לעולם.
‏מה?
‏זו לא הכנסייה שלי. זה לא האדם שהכרתי.
‏חתיכת סיפור.
‏ונניח שיש בו חלקים שהם אמת.
‏נניח.
‏אז סיפרת לי את הסיפור הזה. אתה…
‏הבאת אותי לפה. אתה…
‏הבאת אותנו לפה, למקום שבו אין לי לאן ללכת.
‏כי?
‏כלומר… הבאת אותי לפה,
‏למקום שבו אין לי לאן ללכת, בשביל מה בדיוק?
‏כדי להגיד לי שאתה זקוק לעזרה?
‏כדי להפחיד אותי?
‏אני לא מאמינה שאתה רוצה להפחיד אותי.
‏אני לא מאמינה לזה.
‏ואפילו אם כן…
‏פחדתי מדברים גרועים יותר, ואני לא…
‏אני כבר לא מאפשרת לזה לקרות.
‏אני לא מפחדת.
‏לא ממך.
‏יקירי, איש יקר.
‏אם אתה חולה או זקוק לעזרה, ‏זה לא מפחיד אותי.
‏אשיג לך את העזרה הדרושה.
‏אעשה זאת איתך, בלי לשפוט אותך ובלי לפחד.
‏פשוט תגיד לי מה אתה צריך.
‏תגיד לי למה אנחנו פה.
‏תגיד לי מה אתה רוצה.
‏את לא…
‏צדקת כל כך בקשר לסיבה ‏שבגללה הבאתי אותנו לפה. אני לא…
‏הבאתי אותך לפה כדי להפחיד אותך ‏או כדי לבודד אותך.
‏הבאתי אותך לפה כדי שלא יהיה לי לאן ללכת.
‏אני לא חזק כמוך.
‏מעולם לא הייתי.
‏מה אני רוצה?
‏אני רוצה שתיקחי את הסירה ותחתרי ליבשת
‏ותעזבי את המקום הזה לתמיד.
‏אבל ידעתי שלא תעשי את זה.
‏ידעתי שלא תאמיני לזה אלא אם כן תראי את זה.
‏אני רוצה… שתברחי.
‏אבל אני מאמין שאת תחתרי בחזרה
‏ותעשי כל שביכולתך כדי להציל אותם.
‏צר לי כל כך שאת צריכה לראות את זה.
‏אני אוהב אותך, ארין גרין.
‏אהבתי אותך כל חיי.
‏כך או אחרת.
‏גם אני אוהבת אותך.
‏עשיתי כמיטב יכולתי.
‏תרגום כתוביות: עומר לחמני