EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Til angreb!
1598. Efter at have bragt 120 års borgerkrig til afslutning
og genforenet Japan under sin fane
dør Toyotomi Hideyoshi, Japans hersker.
I et desperat forsøg på at beskytte sit dynasti
nedsatte Hideyoshi før sin død et råd bestående af fem magtfulde krigsherrer.
De skal lede Japan, indtil hans søn bliver myndig.
Japans skæbne balancerer nu på en knivsæg.
Hvis rådet går i opløsning, vil der igen opstå anarki i Japan,
og alt, hvad Hideyoshi arbejdede for, vil blive ødelagt.
De fem ældste kom fra magtfulde familier.
Ved at samle dem
vil han sikre en perfekt balance,
hvor ingen af dem har overtaget.
Maeda Toshiie placeres i Osaka-borgen.
Han får ansvaret for at opdrage unge Hideyori,
stå for hans uddannelse og forberede ham på den svære opgave at lede landet.
Men alle ved, at da der går flere år, før Hideyori bliver myndig,
er der en risiko for, at en af dem tager magten.
Det er det svage punkt i Hideyoshis liv,
at alt, han arbejdede for, er i fare, på grund af hans arvtagers alder.
Flere daimyo forbereder sig på selv at tage magten…
…eller at forhindre en rival i at gøre det.
Tokugawa Ieyasu er på dette tidspunkt den mægtigste daimyo i Japan.
Så han får reelt magten.
Han står dybest set i spidsen for regeringen.
Tokugawa Ieyasu var absolut landets mest magtfulde daimyo.
Hans rigdom og militære styrke var langt større end nogen andens.
Når lejlighed bød sig efter Hideyoshis død,
var Ieyasu i den perfekte position til at blive Japans øverste leder.
Han har tålmodigt opbygget sin magt og elimineret sine rivaler,
han har tålmodigt indgået alliancer.
Og nu er tiden inde til at forsøge at opnå den absolutte magt over Japan.
Men i skyggerne
forberedte en inkarneret intrigemager at slå til mod Ieyasu.
Og det var Ishida Mitsunari. Han var en mindre daimyo.
Han var ikke nær så stærk som Ieyasu,
men han var loyal overfor Toyotomi-familien.
Herre.
Vi må slå til nu.
Det er nu eller aldrig.
Han gjorde alt for at underminere Ieyasus position og skabe mistro
mellem Ieyasu og de andre rådsmedlemmer, Hideyoshi havde udpeget.
Mitsunari mener åbenbart, at hvis ingen anfægter Ieyasu,
vil han ende med at dominere de ældste og rådsmedlemmerne.
Det kan han ikke leve med. Han vil enten dræbe Ieyasu,
stække ham eller knuse ham.
Ishida Mitsunari havde brug for allierede og støtte.
Så han gik til rådets ældste medlem, Maeda Toshiie,
en meget rig daimyo og en stærk hærfører.
Maeda Toshiie var den eneste, som havde en chance imod Ieyasu.
Tokugawa-familiens seneste gerninger…
Vil De ikke nok hjælpe Hideyori?
Jeg ville ikke være anmassende.
Jeg ville ikke fornærme Dem.
Men Toshiie vil ikke.
Han har ikke langt igen og tvivler på, felttoget ville lykkes,
og da han snart skal dø, vil han ikke starte noget,
der kan efterlade hans søn i en position, som kan føre til familiens undergang.
Så Maeda Toshiie afviser at konfrontere Tokugawa Ieyasu,
selv om han ved, at Ieyasu gerne vil af med Hideyori,
så han kan herske i Tokugawa-familiens navn.
Toshiie døde kort tid efter.
Han havde været Toyotomi Hideyoris værge.
Hvem overtog hans plads?
Tokugawa Ieyasu, som flyttede ind på Osaka-borgen.
Så havde han direkte kontrol over unge Hideyori.
Det var et stort skridt.
Det svarer til, at en minister
pludselig dukker op på Buckingham Palace i England
og meddeler, at han nu vil bo der.
Handlingen ophidsede de andre medlemmer af regeringen,
for nu havde Tokugawa Ieyasu den unge arvtager i sin magt.
Rådet beordrede Ieyasu til at trække sig
og anerkende, at Toyotomi Hideyori var den sande arvtager,
og at Ieyasu ikke havde ret til at blande sig i den proces.
Ieyasu betragtede meddelelsen som en krigserklæring.
Det var den chance, han havde ventet på.
Japans daimyo delte sig i to lejre.
En støttede Tokugawa Ieyasu.
Og en støttede Toyotomi Hideyori
under Ishida Mitsunaris lederskab.
Scenen var nu sat til den største magtkamp i Japan nogensinde.
Under forberedelsen til den militære konfrontation
mobiliserer Ishida Mitsunari mænd imod en mulig koalition omkring Ieyasu.
Blandt dem er Uesugi-klanen nord for Ieyasu.
Mitsunaris plan er, at Uesugi skal rykke frem mod Ieyasu,
og så kan han knuse Ieyasu
mellem sine og Uesugis styrker.
Ieyasu træffer en hurtig beslutning.
Han vil have gengældt nogle tjenester, især fra Date Masamune,
og samle en hær mod nord som forsvar mod Uesugi Kagekatsu.
Mens Masamune rykker frem for at bremse angrebet fra nord,
vil Ieyasu haste østpå til Edo for at samle sin hær.
Men han må have tid.
Da Mitsunaris tropper er på fremmarch,
er Ieyasus eneste håb hans borg i Fushimi,
et fort, som kontrollerer vejen mod øst.
Derfor skulle borgen Fushimi holde stand for enhver pris
for at forhindre Ishida Mitsunari i at angribe Ieyasu,
før han var klar.
Fjenden vil omringe borgen.
Du skal blive…
…på borgen.
Den blev forsvaret af hans ven Torii Mototada.
Ieyasu og Torii Mototada havde været venner i mange år.
Begge ved, at kontrollen med borgen er afgørende
for Tokugawa-familiens fremtid.
De ved også, at det bliver næsten umuligt.
Mototada.
De vidste, det var en selvmordsmission.
Torii Mototada ville sandsynligvis stå overfor 20 gange så mange mænd.
Torii Mototada fik faktisk til opgave
at kæmpe så længe som muligt uden mulighed for tilbagetrækning
eller forstærkninger.
Mens Ieyasu skyndte sig væk for at undgå Mitsunaris hær,
skrev Torii Mototada sin sidste besked.
"Det ville ikke være svært
at bryde igennem deres linjer og flygte,
men det er ikke meningen med at være kriger.
Jeg vil kæmpe mod alle styrker i landet her
og dø en glorværdig død."
Ishida Mitsunari og hans cirka 40.000 mand angriber borgen.
Torii Mototada og hans 2000 kæmper indædt.
Torii Mototada sendte igen og igen sine mænd i kamp
mod Ishidas styrker.
Med episk heltemod
holdt Torii Mototada og hans hær stand på Fushimi i 12 dage.
Legenden siger, at garnisonen på Fushimi kæmpede,
til der kun var ti mand tilbage.
Til sidst, mens borgen brændte omkring ham,
begik Torii Mototada ærefuldt selvmord
efter et af de ædleste forsvar af en borg i Japan nogensinde.
Torii Mototadas mod har været vitalt.
Det har ladet Ieyasu samle sine styrker i Edo,
så han kan møde Ishida Mitsunari i kamp.
Tokugawa Ieyasu er nu klar til at skride til handling.
Han deler sin styrke på 75.000 mand og gør klar til at angribe Mitsunari.
Mens hans søn fører en stor styrke mod nord,
fører Ieyasu hovedparten af sin hær direkte mod fjenden.
Mitsunari befinder sig nu i en udsat situation,
og risikerer at blive udmanøvreret og omringet af de to hære.
De vil gå i stilling ved vejen…
…og omringe os.
Ishida Mitsunari ved, hvor farlig hans situation er.
Ieyasu kunne bevæge sig rundt om ham og afskære Mitsunaris retrætelinje.
Det lader jeg ikke ske.
Vi møder dem på vejen og angriber.
Ishida Mitsunari traf en stor beslutning.
Han ville ikke risikere at blive fanget af Ieyasus fremrykkende styrker.
Han besluttede at marchere ud og tage kampen op på vejen
og besejre Ieyasus hær, når den kom.
Stedet, han valgte,
var en snæver dal ved navn Sekigahara.
Det var en god strategi for Mitsunari.
Han mente, det ville være mere gunstigt at kæmpe i Sekigahara
end på borgen Okagi.
Hvis man vælger at gå i kamp i en snæver dal,
og kontrollerer bjergene omkring, hvilket Ishida gjorde,
kan man lokke fjenden imod sig og så angribe ham fra tre sider.
Det var et fremragende valg.
Giv soldaterne besked.
Styrk forsvarslinjen, før fjenden kommer.
Af sted!
Ishida Mitsunari havde tid til at bringe sine styrker
i den bedst mulige forsvarsposition.
Selv spærrede han vejen og var klar til et frontalangreb på Ieyasu.
Hideaki…
Placer dine soldater på bjerget.
På mit signal
rykker du ned ad bjerget og angriber Ieyasus fra siden.
For at beskytte sin venstre flanke og undgå at blive omringet af Ieyasu
beordrede han Kobayakawa Hideaki
til at gå i stilling med overblik over vejen.
Når slaget begyndte næste morgen,
ville han tænde et signalbål, og Kobayakawa Hideaki
skulle så komme ned
og angribe Tokugawaernes højre flanke,
hvilket ville føre til sejr.
Men Mitsunari er noget upopulær
blandt mange af de daimyo, som støtter Toyotomi Hideyoris sag.
Modviljen mod og mistilliden til Ishida Mitsunari
som hærleder gav problemer på flere punkter.
Et af de vigtigste var i forhold til Kobayakawa Hideaki.
Hovedårsagen til den modvilje, Hideaki nærede mod Ishida Mitsunari,
var Ishidas rolle under invasionen af Korea.
Ishida Mitsunari blev af Hideyoshi udnævnt
til generalinspektør for de japanske styrker,
og han havde kritiseret unge Hideakis præstation.
Det var blevet meddelt Hideyoshi,
som havde frataget Hideaki mange rettigheder, privilegier og landområder.
I de afgørende timer op til slaget
modtog Tokugawa Ieyasu en uventet besked.
Hideaki havde besluttet at blive forræder.
Når slaget startede, ville Hideaki slutte sig til Ieyasu
og indlede et voldsomt angreb på Mitsunaris hær.
Hvis det skete, ville det give Ieyasu overtaget.
Hideaki kan have spillet på to heste
for at lodde, hvem vinderen blev,
og så beslutte, hvem han ville støtte.
Men før slaget begyndte,
kunne Ieyasu ikke være helt sikker på, at Hideaki ville skifte side.
Tokugawa Ieyasu stod overfor sit livs sværeste og mest risikable beslutning.
Det var en stor satsning, men han måtte foretage den.
Tokugawa Ieyasu rykker frem mod Sekigahara.
Hvis brevet, som nogle af hans generaler mener, er fup,
kan Ieyasu have sat alt over styr.
Ieyasu ankom og kunne kun se bål på bjergene,
som angav de befæstninger,
som Ishidas hær havde haft tid til at opføre.
Det var en stor udfordring.
Ieyasu er tilsyneladende dårligt stillet,
for Ieyasus søn, Hidetada,
var ikke nået frem med de 30.000 soldater, han regnede med.
Det bringer Ieyasus soldaters overlevelse i fare.
De kunne blot forberede sig bedst muligt på det kommende slag.
Om et par timer ville tågen lette,
og det mest afgørende slag i Japan ville begynde.
Da parterne går i stilling i Sekigahara
har Mitsunari overtaget.
Hans 120.000 mand kontrollerer det højtliggende terræn.
Da slaget starter,
vil Mitsunari føre sine fløje nedad
og knuse Ieyasu fra tre sider.
I bunden af dalen står Ieyasu svagere og er i undertal tre mod to.
Hans søn og dennes styrker mangler stadig,
så hans eneste håb er Hideakis lovede forræderi.
På dagen for slaget i Sekigahara er det tåget tidligt om morgenen,
så de to sider kan ikke se hinanden tydeligt.
Da tågen begynder at lette, ser Ieyasu, hvad han har foran sig.
Mitsunaris forskansede stilling.
Han er i undertal.
Men til gengæld har Mitsunari ikke stor erfaring fra slagmarken.
Han har aldrig ledet et slag. Han har kun været næstkommanderende.
Til angreb!
Mitsunari har kunnet forberede sig.
Derfor må Ieyasus styrker rykke frem med store tab til følge.
De har det svært.
Der er nærkamp,
der kæmpes med spyd og lanser.
På flankerne beskyder kontingenter fjenden.
Det udvikler sig til en voldsom kamp.
Den er kaotisk, forvirrende og yderst brutal.
Det er kontrolleret kaos.
Under slaget opnår ingen af siderne en fordel.
Det bliver en kamp om, hvem der har flest kræfter.
Giv signalet.
Ishida indser, at han må tvinge nogle af sine tropper til at gå ind i kampen.
Han giver det aftalte signal
til Kobayakawa Hideaki om at angribe Tokugawas flanke.
Men…
…Hideaki kommer ikke.
Ieyasu ser også, at Kobayakawa ikke kommer.
Kobayakawas styrker holder deres position.
Og efter nogen tid
bliver Ieyasu også lidt nervøs for, hvad de vil gøre.
Ieyasu foretager så et omhyggeligt udtænkt træk,
som vil gå over i historien.
Fyr!
Det siges, han gav ordre til beskydning af Hideakis stilling
og dermed tvang Hideaki til at vælge.
Nu må han vælge side.
Til angreb!
Det bringer Hideaki ud af den passive rolle,
og Kobayakawas soldater strømmer ned.
Forestil dig Ishida Mitsunaris reaktion.
Først: "De fik min ordre. De er på vej."
Og med stigende rædsel: "Vent, de bevæger sig ikke mod Ieyasus linjer,
de bevæger sig mod mine linjer. De angriber mig."
De hamrer ind i den vestlige hærs flanke.
Kaptajnen for den angrebne flanke
går til modangreb men bliver hurtigt besejret.
Det dobbeltsidige angreb på Ishida Mitsunaris hær
splitter flankerne…
…og hans forsvar smuldrer.
Mitsunari indser…
Hideaki!
…at slaget er så godt som tabt.
Den vestlige hærs resterende kontingenter flygtede.
Mange blev selvfølgelig indhentet
at de sejrende fjender…
…og dræbt.
Lige efter slaget herskede kaos.
Mange generaler på den tabende side flygtede,
også Mitsunari,
men Ieyasus soldater fangede nogle af dem.
Sekigahara var et vendepunkt for Ieyasu.
For nu står det klart, at militært
er han den stærkeste i Japan.
Sejren i Sekigahara gav Ieyasu
en af de stærkeste magtpositioner
i Japan nogensinde.
De fleste af hans modstandere er væk.
Ieyasu har sejret i Sekigahara,
men han må sende et klart signal,
og Ieyasu beordrer Hideyoshis støtter henrettet.
Deriblandt Ishida Mitsunari.
Deres hoveder bliver sat på stager for at signalere,
at Toyotomi-koalitionen er færdig,
og at landets hersker nu er Tokugawa Ieyasu.
Efter Sekigahara træffer Ieyasu en kontroversiel beslutning
imod sine generalers og støtters råd.
Selv om han har knust koalitionen bag Hideyoshis arvtager, Hideyori,
beslutter Ieyasu ikke at dræbe den unge mand.
I stedet lader han ham bo på Osaka-borgen under opsyn af sin mor,
fru Chacha.
Date Masamune sender et brev til Tokugawa Ieyasu.
Han skriver:
"Ieyasu, hvis du ikke har drengen hos dig og opdrager ham…
…vil alle dine fjender samles omkring ham og forgifte hans sind,
så han vender sig imod dig."
Ieyasu så åbenbart anderledes på tingene.
Hvis han gav plads og lod Hideyori være sin egen herre,
ville Hideyori acceptere tanken om Tokugawa som leder.
Den beslutning, som kan kaldes sentimental, viser sig at være en fejl.
Ieyasu går nu i gang med at styrke sit jerngreb om Japan.
Alle daimyo, som kæmpede imod ham i Sekigahara,
bliver dræbt eller mister deres len og titler.
De forflyttes så til landets yderområder,
langt fra indflydelse og magt.
Alle, som støttede ham, flyttes nærmere centrum og belønnes i rigt mål.
Derved skaber Ieyasu en bufferzone af loyale støtter
for at forhindre angreb.
Denne vidtrækkende forflytning
beskytter Ieyasu og ændrer Japans politiske landskab for evigt.
Det var en genial plan. Man må huske på, at hverken Nobunaga
eller Hideyoshi havde skabt en virkeligt brugbar politisk balance.
En, som kunne vare ved.
Det gjorde Ieyasu.
Så mens mange havde stor fordel af slaget i Sekigahara,
gjaldt det ikke Kobayakawa Hideaki.
Selv om Kobayakawas forræderi gjorde udslaget
og sikrede Ieyasu sejren,
stolede Ieyasu ikke på ham.
Han havde forrådt én herre. Ville han ikke forråde en til?
Hideaki var forpint
og følte så stor skyld over at have forrådt sin oprindelige herre,
nemlig Toyotomi, at han blev sindssyg.
Og i løbet af to år…
…drak han sig ihjel.
Ieyasu har på mange måder sikret sin position.
Han har omfordelt lensherrerne til sin fordel,
han har fastslået sin magt over landet,
men meget vigtigt, mener jeg, vil Ieyasu
først og fremmest slå sit navn fast som krigsherre,
ikke som en, der har for nær tilknytning til kejserens hof.
I 1603 tager han det sidste skridt til at fastslå sin legitimitet.
Han tildeles titlen shogun.
Man skal huske, at titlen shogun
igennem meget af Japans historie
ikke har været en indflydelsesrig, magtfuld eller ønskværdig titel.
Mange shoguner var bare marionetter.
Ieyasu giver shoguntitlen betydning
og styrker den, hvilket giver ham magten over hele Japan.
Da Ieyasu får titlen shogun,
er han for første gang siden centralmagtens kollaps
i midten af det 15. århundrede
den øverste magt i Japan.
Det ser ud til, at 130 års borgerkrig endelig er forbi.
Men godt ti år senere ulmer et oprør.
De, som aldrig havde accepteret Tokugawaernes sejr,
samler sig omkring den mand,
som kan udfordre Ieyasus magt.
Toyotomi Hideyori, Hideyoshis sande arvtager.
Efter sejren i Sekigahara
garderede Ieyasu sig ikke imod Hideyori,
arvingen til Hideyoshis titel.
Og drengen voksede op og bibeholdt sin position.
I løbet af årene begyndte mange at betragte Hideyori
som et alternativ til Ieyasus magtposition.
Især nogle af de herreløse samuraier, roninerne,
som havde mistet deres stilling efter slaget i Sekigahara.
Han har også, i mangel af et bedre ord, støtter i hele landet.
Selv om Hideyori bliver et samlingspunkt
for mange, som er utilfredse med Tokugawaerne,
er det tvivlsomt, hvorvidt han selv ønskede at udfordre Ieyasu.
Ieyasu var selvsagt meget stærkere militært,
og det lader til, at Hideyori gerne ville have undgået en konflikt.
Stille!
Deres Højhed, hør ikke på dem.
Hvis De beder for Deres liv,
gør De, hvad Ieyasu ønsker.
Selv hans mor, en af hans nærmeste rådgivere,
fru Yodo, også kaldet Chacha,
begynder at presse på for at få sin søn til at udfordre Ieyasu.
Ofte i modstrid med råd fra hans egne støtter,
hvoraf mange foreslår, at det er bedre at vente, til Ieyasu dør,
og udfordre hans søn, som måske er en mindre dygtig leder.
Hvis De er samurai, bør De ville genvinde Toyotomiernes magt!
Mor…
Chacha vil ikke vente. Hun ønsker, udfordringen kommer nu.
Hold venligst inde.
Alle skal gå.
Forsvind!
Uanset hvad Hideyori hensigter var,
så var det, at op til 60.000 personer
samlede sig omkring Hideyori på Osaka-borgen,
for Ieyasu et tegn på, at et oprør var under opsejling.
Ieyasu var velsignet med mange sønner.
Han vidste, at hans slægt ville overleve, hvis…
…der ikke var alternativer til magten.
Hideyori er et alternativ til magten.
Han tiltrækker dem, som misbilliger Tokugawas ledelse.
Dræb Hideyori.
Javel.
Hvis Ieyasu vil forlade denne verden i vished om,
at hans familie vil overleve og hans arbejde fortsætte,
må han dræbe Hideyori.
Han vil gøre noget, som han nu mener, han burde have gjort for længe siden.
Udslette de sidste spor af Toyotomi-slægten.
Ieyasu drager ud med 140.000 soldater for at belejre Osaka-borgen.
Han får følge af trofaste allierede, deriblandt Date Masamune,
og tusinder dør, mens Ieyasus styrker belejrer fæstningen.
Kampene er voldsomme, men forsvarsstyrkerne holder stand.
Men til sidst, i juni 1615, falder Osaka-borgens mægtige mure.
Efter flere måneders kampe og belejring
regner Tokugawas kanonkugler ned over Osaka-borgen,
dele af borgen brænder.
Hideyori må have vidst, det var slut.
Han var blevet en brik for dem, som misbilligede Tokugawas styre,
og havde startet en krig, han ikke kunne vinde.
Ilden spreder sig gennem Osaka-borgen.
Det er tydeligt, at modstand er nyttesløs.
Under ødelæggelsen af Osaka-borgen
var det, som om de sidste kræfter
fra borgerkrigstiden blev brugt, at der ikke ville være noget tilbage.
Det hele måtte ødelægges, så en ny æra kunne begynde.
Der er ikke mere at kæmpe om. Det er endelig forbi.
Det kan alle se.
Og Ieyasu har overlevet alle.
Tokugawaerne har nu total magt.
Ieyasu fik ikke lang tid at glæde sig i.
Et år efter Osaka-borgens fald er han døende, sandsynligvis af mavekræft.
Da Ieyasu ligger på sit dødsleje,
kommer mange førende personer for at vise ham Deres respekt.
Blandt dem er Date Masamune,
som efter sigende besøgte Ieyasu og læste digte for ham.
De lader til at have haft stor gensidig respekt.
Og Date har været en tro allieret i årene efter Sekigahara.
Tokugawa Ieyasu, en gammel ræv,
en snu, gammel mand, som havde overlevet storme og slag…
…gik bort.
efter at have overlevet alle sine fjender.
De store krigsherrer
var dem, som gennem hele perioden forstod, at der var andet og mere end krig.
Tokugawa Ieyasu gav dem den chance.
Han skabte et utroligt holdbart system til at lede Japan med
i en æra efter krigstid.
Han var heldig at have så mange sønner. Hans slægt kunne leve videre.
Han havde held, men han havde også visdom.
Og derfor holdt det system, han skabte, i to et halvt århundrede.
Det er en utrolig bedrift.
Tokugawa Ieyasus død markerer slutningen på denne æra,
hvor den militære orden pludselige forsvinder
og samuraierne nu er krigere, som hersker over et land i fred.
De har ikke kendt til andet end krig i et århundrede.
Det fødes og opdrages til krig.
De uddannes i krig.
Det er nok historiens største krigere.
Og pludselig er krigen slut.
Meget hurtigt ændrer samuraiernes rolle sig.
I stedet for blot at gå op i krig, konflikt og strategi…
…begynder de at gå op i filosofi, pligt, ære.
Hvad betyder det at tjene, at være kriger i fredstid?
Og i løbet af et par årtier
bliver samuraierne noget helt andet, end de var.
Men samuraiernes eftermæle
som dem, der førte landet fra blodig borgerkrig til fred,
står som en kolos over Japan.
Århundredet med krig
som var tragisk, ødelæggende og brutalt,
førte til 250 års fred,
og det er en sjælden bedrift i menneskehedens historie.
Tekster af: Henriette Saffron