A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Több mint egy évszázados polgárháború után Toyotomi Hideyoshi egyesítette Japánt.
A riválisai vagy hűségesküt tettek, vagy elpusztultak.
A frissen megkötött béke ellenére
Hideyoshi merész és rendhagyó tervvel áll elő,
amellyel Ázsia leghatalmasabb emberévé válhat.
JAPÁN 1590
Japánban olyan régóta dúlt a háború,
hogy több olyan nemzedék élt, amely csak a háborút ismerte.
Vér festette vörösre Japán folyóit.
A mezőkön tócsákban állt a vér.
Ennek a rémálomnak Hideyoshi vetett véget.
Egyesítette az országot, véget vetett a polgárháborúnak,
sikerült stabilnak tűnő politikai egyensúlyt létrehoznia,
de a társadalom szamurájokból állt,
daimjókból, akik csak a háborúhoz értettek.
A kérdés az volt, mihez lehet kezdeni a hatalmas háborús gépezettel,
most, hogy nincs rá szükség?
Ez az aggodalom találkozhatott egyre erősebb önteltségével.
Ne feledjük, hogy a társadalom aljáról jött,
és a hatalom csúcsára jutott Japánban.
Ekkorra tévedhetetlennek hihette magát.
Így aztán előáll Kína meghódításának a tervével.
A japánok számára Kína
a civilizáltság mércéje volt.
Kína volt a világ közepe,
amely mindig is lenézte egy kicsit Japánt,
szóval Kína meghódítója a világ legnagyobb hadura lenne.
Készüljön a sereg!
Azt hiszem, a Kína elleni invázió
a büszkesége kifejeződése volt,
ugyanabban az értelemben, ahogy Napoleon és Nagy Sándor esetében.
Azért építettek birodalmat, hogy beírják a nevüket a történelembe.
Itt a lehetőség, hogy ne csak Japán egyesítője legyen,
hanem tengerentúli hódító is.
Hideyoshi tervét Kína meghódítására meglehetősen sokan ellenezték.
Közéjük tartozott a felesége, Nene.
NENE ÚRNŐ
Rendkívül intelligens volt,
kiválóan átlátta a dolgokat.
Erős akaratú volt,
és ő volt a legfontosabb ember Hideyoshi életében.
Minden egyes döntésébe bevonta Nenét.
Ellenzi a hódítási terveket.
„Túl bonyolult, túl nagy az esély arra, hogy kudarc esetén
minden összeomlik, amit felépítettünk.”
Nene előre látta az invázió miatt bekövetkező katasztrófát.
Félt, és mindent megtett, hogy megállítsa Hideyoshit.
Nene azonban hiába érvelt, Hideyoshi eltökélte, hogy végrehajtja a tervét.
Senki sem tudta lebeszélni róla Hideyoshit.
Hideyoshi felismerte, hogy Kína meghódításához
Koreán át vezet az út.
Igazi logisztikai rémálom ez Japán számára.
Áthajózni a sereget, etetni, felfegyverezni, ellátni,
főhadiszállást felállítani és elindulni a Koreai-félszigeten,
Kína legyőzésének végső céljával.
Ezért ír a koreaiaknak, és szabad átvonulást kér az országon.
A japánok főtárgyalója Konishi Yukinaga.
Hideyoshi felhatalmazza a követelései közvetítésére.
Korea és Japán viszonya évszázadok óta borzalmas.
Japán lerohanta Koreát évszázadokkal korábban. Ezt nem felejtették el.
JAPÁN
Hogy mernek ellenkezni?
A koreaiak nem engedték,
hogy a sereg áthaladjon az országukon.
Ezt részben a szoros kínai-koreai kapcsolatok magyarázzák.
Ütközőállam voltak Japán és Kína között.
Ez elfogadhatatlan.
Kifelé!
Hideyoshi számára
ez azt jelentette, hogy először le kell igáznia Koreát,
és megbüntetni őket elbizakodott válaszukért.
Ezt követte volna Kína elfoglalása.
Elég! Kifelé!
TSUSHIMA-SZIGET (NYUGAT-JAPÁN) 1592
Korea lerohanása
a világtörténelem technikailag legösszetettebb hadművelete volt
addig a pontig.
Hideyoshi a nyugati daimjókra támaszkodik, mert ők vannak a legközelebb Koreához,
és a csapataikat összegyűjtve a leggyorsabban kelhetnek át.
Nyugat daimjói harcosok,
a háború mesterei,
és a gondolat, hogy meghódítanak egy gyűlölt, régi ellenséget,
kiterjesztik a befolyásukat a kontinensre és ellenőrizhetik a külkereskedelmet,
a daimjóknak ugyanolyan ellenállhatatlan volt, mint Hideyoshinak.
Ezért 1592-ben parancsot ad az egyik legnagyobb invázióra,
amely addig lejátszódott. 200 000 ember kell útra.
Hasonló hadműveletet nem lát a világ a normandiai partraszállásig.
Csakhogy Hideyoshi súlyosan alábecsülte a hadjárat nehézségét.
1592. április 13-án
Toyotomi Hideyoshi első inváziós flottája
vitorlát bont Korea felé Tsushima szigetéről.
Puszan déli kikötővárosába érkeznek,
és a túlerő elsöpri a koreai védőket.
A japán erők észak felé indulnak,
gyorsan elfoglalják Szöul és Phenjan városát,
és a kínai határ felé nyomulnak.
Fontos, hogy a japánok
eddigre már 150 éve háborúztak folyamatosan.
A háború volt a lételemük.
Hideyoshi erői végtelen brutálist hoznak a félszigetre.
Az erődök elfoglalásakor
gyakran mészárolják le a magukat megadó katonákat,
megtámadják a civileket, gyakorlatilag ugyanúgy kezelik őket, mint a katonákat.
A koreai hadjáratot sosem látott kegyetlenség jellemzi.
A japánok szörnyűségeket követnek el, nemi erőszak,
mészárlás, fosztogatás kíséri az útjukat.
Az ocsmány erőszakhullám ellen
szinte minden tartományban felkelés tör ki,
és a lojális koreaiak megpróbálják elűzni a kegyetlen hódítókat.
Hétköznapi koreaiak, földművesek, szerzetesek,
felállítják az igazságosság seregei nevű egységeket.
Kis gerillacsapatokról van szó.
A leghíresebb koreai gerillavezér Gwak Jae-u tábornok volt.
Gwak nem sokkal a japán partraszállás után toborozta az első seregét.
Nagyon gazdag volt, és tudjuk, hogy sok mindenét eladta,
hogy fegyvert vehessen a harcosainak.
Legendás figurává vált Koreában.
Azt híresztelték, hogy a vörös kabátját szüzek menstruációs vérébe mártották,
és ezért mágikus védelmet nyújtott az ellenség ellen.
Gwak fő célja a japán utánpótlásvonalak szétzilálása volt.
Az ellátmány a japánok gyenge pontja volt,
ugyanis mindent Japánból hoztak,
és az utánpótlást végig kellett szállítani Koreán,
miközben ki volt téve a gerillatámadásoknak.
Az egyik első nagy gerillatámadás
a japánok Nam-folyó melletti hadállását érte.
A kémek jelentették, hogy a japánok cölöpöket helyeztek el a folyóban,
hogy az embereik tudják, hol biztonságos az átkelés.
NAM-FOLYÓ 1592
Csodálatos lehetőség adódott a meglepetésszerű támadásra.
Miközben a japánok áthaladtak a gázlón,
a páncélzat lelassította őket.
A koreaiak általában jelentős hátrányban voltak.
A japánok képzettek voltak, a többségnek páncélja is volt, jobb fegyvereik voltak.
Ez azonban nem számít, ha a folyóban kell harcolni.
Ekkor lendül támadásba a lesben álló koreai sereg.
A koreaiak golyó- és nyílzáport zúdítottak a japánokra.
A japánok tehetetlenek voltak.
Mészárlás vette kezdetét.
Halott japánokat sodort magával a víz.
A Nam gázlójánál lezajlott csata
a háború első koreai szárazföldi győzelme volt.
A koreaiak hatalmas győzelmet arattak,
és ami még fontosabb, bebizonyították, hogy a japánok legyőzhetők.
Nagy önbizalmat adott ahhoz,
hogy ellenálljanak, és kiűzzék őket az országból.
Az igazságosság seregeit követve
egyszerű földművesek lázadtak fel a megszálló japánok ellen.
Totális gerillaháború volt.
Éjszakai támadások, gyújtogatás,
zseniális módon csináltak fegyvert szinte mindenből.
Zaklatják a japánokat.
Pokollá változtatják az előretörésüket.
A lehető legnehezebbé teszik
a japánoknak a területek elfoglalását és meglevők megtartását.
A japán utánpótlásvonalakat, a folyami hajókat állandó támadások érik.
A seregek közti kommunikáció, az ellátmány mozgatása leáll,
és az igazságosság seregeinek szakadatlan támadásai
aláássák Hideyoshi seregének harci morálját,
és súlyosan lelassítják az előretörést.
A nyugati daimjókat kivéreztette a koreai háború.
50 000 emberük marad, vagyis elvesztik a harci állomány kétharmadát.
KÍNA KOREA
A háború folytatódik,
és a kínai Ming-dinasztia 50 000 fős sereget küld a japánok ellen.
A nagyszabású ütközetek ellenére
az eredmény döntetlen. Mindkét fél próbál előretörni.
Japánban
Hideyoshi kiszámíthatatlan parancsokat ad a behatolásra Kínába,
de a parancsnokai elakadnak Koreában…
ugyanakkor nem mernek ellentmondani uruknak.
Amikor jelentést küldenek haza,
Hideyoshi tábornokai próbálják pozitív színben feltüntetni
a koreai fejleményeket.
Hideyoshi totális diktátor volt,
ezért a feldühítése…
TÖRTÉNÉSZ
életveszélyes lehetett.
Emiatt a hűbéresei nem jelentették a rossz híreket,
csak a jókat,
ezért Hideyoshi nem volt tisztában a valós koreai helyzettel.
A rossz híreket vagy a visszavonulás kérését
Hideyoshi elutasította volna,
vagyis nem volt igazán tisztában a helyzettel.
Nem értette, mennyire katasztrofális a helyzet.
Sőt, bizonyíték van arra,
hogy Hideyoshi azt hitte, győzelemre áll.
Miközben a koreai hadjárattal kellene foglalkoznia,
egy másik probléma tereli el és ragadja meg Hideyoshi figyelmét.
Komoly aggodalommal tölti el, hogy nincs örököse.
A felesége nem szült, pedig nagy álma egy új dinasztia megalapítása,
amely nemzedékekre a Toyotomikat tenné Japán urává.
Hideyoshi ügyesen hamisította meg a múltját,
de semmilyen találékonyság sem oldhatta meg azt a problémát,
hogy nem voltak örökösei.
Ha pedig nincs örököse, bizonyos értelemben
széthullana az életműve,
és ezzel tisztában is volt.
Nene ekkor már túl idős volt a szüléshez,
Hideyoshinak viszont százával voltak ágyasai Oszakában.
Valamelyik gyerekeket szülhetett neki,
és ha fiú születik, ő lehet Hideyoshi örököse.
Az ágyasok általában arisztokrata családból jöttek.
Daimjók lányai voltak, nemesi vér folyt az ereikben.
Az ágyas és a feleség közti fő különbség az volt,
hogy az ágyast szabadabban lehetett kiválasztani.
A feleséget viszont a család választotta.
Hideyoshi kedvenc ágyasa Chacha úrnő volt.
Valójában Oda Nobunaga unokahúga volt.
Híres szépség volt,
és kissé primadonnaalkat. Nagyon büszke nő volt.
Dölyfös volt, vagyis Nene ellentéte,
aki józanul gondolkodó, gyakorlatias asszony volt.
Miután sok évig nem sikerült gyereket nemzenie,
Chachától fia születik, Tsurumatsu,
és Hideyoshi úszik az örömben.
Ázsia ura akar lenni,
és fiúra, örökösre van szüksége.
Hideyoshi fia, Tsurumatsu meghalt.
Teljesen összetörte a gyász.
A család jövője hirtelen ismét kérdésessé vált.
Ez nyilvánvalóan hatással volt Hideyoshi lelki egyensúlyára,
mert előtte halt meg az egyik kedvenc lánya,
majd az anyja.
Ez hozzájárult ahhoz,
hogy Hideyoshi válságba került.
Úgy érezte, hogy kudarcot vallottak a legfontosabb törekvései,
a legnagyobb szükség idején.
Lehetséges, hogy mindez
hozzájárult a józan ítélőképességének elvesztéséhez.
Napról napra
egyre kiszámíthatatlanabbá vált Hideyoshi viselkedése.
Mindenki észrevette a változásokat,
de Hideyoshi nem bírt úrrá lenni a válságon.
A pletykák szerint elkapta a vérbajt
az egyik ágyasától,
és ez még irracionálisabbá tette a viselkedését.
Hideyoshi szó szerint megbolondult.
Egyre elszigeteltebbnek érezte magát,
attól félt, hogy kudarcot vallott,
és a családja eltűnik a halálával.
Az újszülött fia halála után Hideyoshi örökös nélkül maradt.
A koreai háború tovább folyt…
és Hideyoshi drámai döntést hozott.
Az unokaöccsét, Hidetsugut tette meg örökösének.
Hidetsugu alantas figura volt.
A testi örömök rabja.
Brutális volt és erőszakos.
Néha szórakozásból lőtt le parasztokat.
Méltatlannak tartották az öröklésre,
de Hideyoshi nem tehetett mást.
Hidetsugu volt a családja egyetlen öröklésre jogosult férfitagja.
Csakhogy Hideyoshira meglepetés várt.
Alig hat hónappal később
Chacha úrnő, Hideyoshi kedvenc ágyasa,
fiút szült, Hideyorit.
Hideyoshi örökösödési háborúra számíthatott a méltatlan Hidetsugu közt,
akit megnevezett,
és az újszülött fia közt, akit valójában örökösnek akart.
Nagyon veszélyes helyzet volt,
ezért Hideyoshi úgy döntött, megszabadul Hidetsugutól,
és száműzetésbe küldte a Kója-hegyre.
Ez megoldhatta volna a dolgot,
de a pletykák szerint Hidetsugu a visszatérését tervezte,
és katonai puccsot akart végrehajtani Hideyoshi ellen.
Ez nem történhetett meg.
Hideyoshi második fia öröklésének biztonsága érdekében
Hidetsugura halál várt.
Hideyoshi ekkor letartóztattat 31 nőt és gyereket,
Hidetsugu szűkebb családját,
Kiotóba viteti őket,
és mindegyiküket kivégzik.
Annyira radikális a döntés,
hogy csak úgy értelmezhető a dolog,
hogy Hideyoshi kezdett végleg megőrülni.
Hidetsugu állítólagos összeesküvésének kapcsán,
amellyel hatalomra akart törni, az egyszemű sárkányt is megvádolták.
Date Masamune és Hidetsugu baráti viszonyban volt.
Rendszeresen vadásztak együtt,
és emiatt Masamunét Hidetsugu barátjának tartották.
Hideyoshi dühöngött.
Masamune rendkívül ambiciózus.
Nem zárhatjuk ki,
hogy ne lett volna kész elárulni Hideyoshit.
Így aztán Masamunét Hideyoshi elé idézik,
és kérdőre vonják a Hidetsuguval fenntartott kapcsolata miatt.
Csak az menti meg, hogy beavatkozik egy józan valaki,
a kevesek egyike, akikre Hideyoshi hallgat.
Tokugawa Ieyasu a pártját fogja,
azt mondja, nincs miért kételkedni Masamunében, a hűsége kikezdhetetlen,
és ezért nincs szükség büntetésre.
„Meg kell bíznunk benne.”
Emiatt Masamune úgy érzi, Tokugawa Ieyasu adósa lett.
Az adósságot Ieyasu később be is hajtja.
Bár Hideyoshi egyre paranoiásabb,
egy feltétellel megkíméli Masamune életét.
Kiköti, hogy Masamunének Koreába kell mennie harcolni,
még ha meg is hal minden embere.
Erős kételyei ellenére
Date Masamune, ahogy a többi daimjó,
kénytelen Koreába menni Hideyoshi parancsára.
Ha nemet mond, biztos halál és szégyen várja.
Az erősítések ellenére
a japán erők megnyerhetetlen háborút vívnak Koreában.
Kevés az ételük, az utánpótlásuk, és betegségek tizedelik őket.
Hideyoshi nincs tisztában a valós helyzettel,
és folyamatosan az előretörésre ad parancsot.
A koreai háború szörnyűséges.
Több tízezer japán életébe kerül,
a koreaiak pedig százezrével pusztulnak el.
Miközben kibontakozik a katasztrófa,
és egyre furcsább parancsokat kapnak Japánból,
egyértelművé válik, hogy Hideyoshi egyre instabilabb,
hogy nem tud egyértelmű stratégiai döntéseket hozni,
hogy azt hiszi, győz, miközben veszít.
Ez megbénítja a tábornokokat, hiszen nincs világos iránymutatás.
A főparancsnokok kételkednek
az épelméjűségében, és abban, hogy valaha hazajuthatnak.
Tehát, a háborús helyzet kétségbeejtő,
a parancsnokok tudják ezt, és azzal is tisztában vannak,
hogy tárgyalásokat kell kezdeni a megoldás kidolgozására.
A tárgyalásokon hosszú ideig
nem válik nyilvánvalóvá Hideyoshinak, hogy a kínaiak feltételei
nem azok, amelyeket hallani akar.
Hanyatló elmeállapota miatt,
és mivel a tábornokai hamis jelentéseket küldtek,
Hideyoshi azt hitte, hogy megnyerte a koreai háborút,
és most ennek az elismerését akarta megkapni a legmagasabb szintről.
Ez pedig nem volt más, mint Kína Ming császára.
Hideyoshi minimális követelése Korea kettéosztása.
Azt javasolja, hogy Koreát osszák két befolyási övezetre,
egy délire, amelyet Japán ural,
és egy északira, amelyet a kínaiak.
Ennél kevesebbel nem éri be.
Hideyoshi azt is követeli Kína császárától,
hogy az egyik lányát küldje Japánba, hogy Hideyoshi ágyasa legyen.
Konishi Yukinaga tudta, hogy a küldetése teljesíthetetlen.
Kizárt volt, hogy a kínai császár megadja azt az elismerést,
amelyet Hideyoshi jogosnak hitt.
A kínaiak sértőnek találják Hideyoshi követeléseit.
Határozottan visszautasítják őket.
Hiszen nem győzött Koreában.
Megalázó vereséget szenvedett.
Ehelyett másik megállapodást ajánlanak Augustin Konishinek,
amit végül el is fogad.
TOYOTOMI HIDEYOSHI UDVARA 1596
Amikor a kínai követek megérkeztek Kiotóba
Konishi és a többi tárgyaló kíséretében Koreából,
kínai köntösöket ajándékoztak Hideyoshinak,
Hideyoshi pedig nagyon elégedett volt, mert azt hitte, ez azt jelenti,
hogy behódolnak neki.
Azonban nagyon gyorsan kitört a teljes zűrzavar.
Először is, mivel Kína császárának a követei, a követek elutasítják,
hogy meghajoljanak Hideyoshi előtt. Sőt, tőle várják ezt.
Ő persze senki előtt sem hajol meg,
így patthelyzet alakul ki.
Aztán előkerül a császár levele a feltételekkel…
„Hideyoshi, Japán királya vagy. Elismerlek ennek.
A hűbéresemként…”
Mit jelentsen ez?
- Mit jelentsen ez, te hülye? - Nyugodj meg, drágám!
Rájön, hogy amit kapott, az nem ajándék.
Az alávetettsége jelképei,
Kína császára ezzel jelezte neki, hogy az alattvalója lett.
Hogy viselhetném ezt?
Kifelé!
Takarodjatok innen!
Kifelé!
Hideyoshi a hatalmas megaláztatás és a düh miatt
elrendeli a második koreai inváziót.
Kifelé!
Ám most már korlátozottabb a cél.
Egyszerű bosszúról van szó.
Hideyoshi még 100 000 szamurájnak ad parancsot
a Korea elleni gyilkos és pusztító invázióra.
Azonban néhány hónap alatt
a koreai és kínai katonák megállítják őket,
és a japánok visszaszorulnak tengerparti erődjeikbe.
Mostanra már számos daimjó dühöng.
Rengeteg embert és pénzt veszítettek,
de nem szereztek semmit.
Ebben a korszakban az uralkodó számára fontos volt,
hogy földdel és kincsekkel jutalmazza a követőit,
de a háború alakulása miatt nem voltak új birtokok Koreában,
se semmi, amit a daimjók hosszú távra kaphattak meg.
Így aztán nagy volt az elégedetlenség
a Koreában harcoló daimjók körében.
Olyannyira, hogy az udvarban
megindult a titkos egyeztetés arról,
hogy mit kellene tenni,
milyen lépések szükségesek,
és hogy kellene eltüntetni.
Nyíltan kezdtek beszélni a lázadásról.
Hideyoshi egyre nehezebb helyzetbe került.
Ráadásul egyre rosszabb állapotban van,
egyre nehezebben hagyja el a fushimi kastélyát.
1598. JÚLIUS
A halála előtt… Tudja, hogy haldoklik.
Hideyori.
Gondoskodnia kell arról, hogy Hideyorit ne öljék meg,
ahogy az szokás volt a polgárháború alatt.
Vigyázzatok rá!
Rendkívül fontos stratégiai döntést hoz.
Úgy dönt, régenstanácsot hoz létre,
amelynek védenie és gyámolítania kell Hideyorit,
amíg fel nem nő, hogy átvegye a helyét
Japán vezetőjeként.
Japán öt legbefolyásosabb emberét kéri fel a tanács tagjainak.
Néhányukkal régi a kapcsolata, megbízik bennünk.
Másokat a hatalmuk miatt választ ki,
nem pedig azért, mert bízik bennük vagy kedveli őket.
Csakhogy muszáj volt megkockáztatnia ezt.
Az öt régens vagy tanácstag közül
a két legbefolyásosabb Tokugawa Ieyasu
és Maeda Toshiie.
Maeda Toshiie az oszakai várban marad,
és felügyeli Hideyori neveltetését,
a tanulmányait,
hogy felkészüljön az ország vezetésének feladatára.
Tokugawa Ieyasu eddigre a legerősebb daimjó lett
Hideyoshi után,
ezért szinte korlátlan felhatalmazást kap.
Gyakorlatilag Japán kormányzójává nevezi ki.
Azt várnánk, hogy egy ilyen tanácsot úgy válogatnak össze,
hogy a tagok képesek legyenek együttműködni és hatékonyan kormányozni.
Azonban úgy tűnik, Hideyoshi szándéka nem ez volt
ebben az esetben.
A jelek szerint szándékosan választott olyan daimjókat,
akiknek versengő érdekeik voltak.
Talán arról akart gondoskodni,
hogy a tanács tagjai szinte biztosan
sakkban tartsák egymást,
és senki se tegyen elhamarkodott lépéseket.
Gondoskodni akart arról, hogy a tanács egy tagja se
váljon erősebbé a másik négynél.
1598 szeptemberében,
szüntelen háborúk után,
Japán egyik nagy egyesítője, Toyotomi Hideyoshi, meghal.
Azt hiszem, nagyon kevés emberről mondhatjuk el azt,
hogy megváltoztatta a történelem menetét.
Hideyoshi viszont biztosan közéjük tartozik.
Hatalmas eredményeket ért el,
Japánnak valószínűleg soha nem volt hozzá fogható vezetője.
Olyan ritka vezető volt,
aki olyasmit tudott elképzelni, ami előtte senkinek sem jutott az eszébe.
Olyan módon hozott békét, amiről Nobunaga nem is álmodott.
Egyesítette az országot.
Lezárta a polgárháborút.
Úgy tűnt, sikerült létrehoznia
a daimjók politikai egyensúlyát szavatoló rendszert.
És ami még fontosabb,
szerény származása ellenére sikerült feljutnia a csúcsra.
Földművesből, legalacsonyabb rangú szamurájból
Japán megkérdőjelezhetetlen vezetője lett.
Hideyoshi halálakor
az öt tagú régenstanács nem siet bejelenteni,
hogy a nagy úr eltávozott.
Ehelyett
tűzszüneti parancsot adnak ki Hideyoshi nevében,
és hazahívják a csapatokat Koreából.
Hideyoshi halálakor sok szempontból,
legalábbis szerintem, fellélegeztek a daimjók.
A koreai kaland katasztrófának bizonyult.
Ezzel együtt
hatalmas aggodalmat keltett a halála,
mivel nem hagyott hátra felnőtt örököst,
aki átvehette volna a helyét.
Hideyoshi kívánsága szerint
a tanács az ifjú Hideyorit nevezi meg Japán uraként,
bár mivel kisgyerek, valójában nincs hatalma.
A valós hatalom gondos terv szerint az öt tanácstag közt oszlik meg.
Ez rendkívül veszélyes helyzethez vezet.
Az öt régens kényes egyensúlyban van.
Ha az egyensúly bármikor felborul,
minden széteshet, és gyilkos hatalmi űr támadhat.
Nem csoda hát, hogy Hideyoshi halálakor a daimjók elkezdtek készülni a háborúra.
Tokugawa Ieyasu évtizedek óta mellékszereplő, de most lépni készül.
A színpad készen áll a hatalomért folyó végső csatára.
A feliratot fordította: Vass András