PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
JAPONSKO 1583
Poté, co sjednotil velkou část Japonska, je strašlivý samuraj Oda Nobunaga mrtvý.
Jeho věrný stoupenec Hidejoši
zahájil převrat a chopil se moci.
Tím rozzuřil mocného generála Kacuieho,
který zahájil svůj boj o kontrolu nad národem.
Zaútočil na tři pevnosti, které stráží cestu na území nepřítele.
Dvě padly.
Třetí, Šizugatake, zbývá.
Posílá svého synovce Morimasu, aby ji získal.
Pokud uspěje, je Hidejoši ztracen.
JAPONSKO 1583
Sakuma Morimasa věděl, jak je důležité pevnost Šizugatake dobýt…
ale ta stále odolávala.
A čím déle odolávala,
tím větší byla šance, že ji Hidejoši přijde zachránit.
Na obléhání je specifické to, že jako obléhatel
jste velmi zranitelní vůči útoku záchranného vojska.
Správně zaměřujete svou pozornost na hrad,
což ovšem znamená, že vaše záda jsou odkrytá světu.
ŠIBATA KACUIE
Šibata Kacuie měl takové obavy,
že vyslal k Sakumovi posla
se vzkazem: „Nech obléhání Šizugatake.
Obsaď jednu ze zbývajících pevností, které jsi dobyl.“
Morimasa tento rozkaz ignoroval.
Věřil, že má čas v obléhání pokračovat.
„Do setmění bude Šizugatake má,“
byl vzkaz, který poslal svému pánovi.
Šibata o tom nebyl přesvědčen.
Věděl, že Sakuma Morimasa je velmi zranitelný vůči útoku zezadu
Hidejošiho armádou.
I když pocházel z nejnižší třídy samurajských bojovníků,
Hidejoši se ukázal jako neuvěřitelně důvtipný generál.
Mistr taktiky.
Je neskutečně talentovaný velitel s pověstí osvědčenou na bojišti.
A tak když dorazily zprávy o tom, co se děje u Šizugatake,
rozhodl se, že je to pro něj vhodný okamžik k útoku.
Je čas jít!
Hidejoši řekl poslovi, že okamžitě vyšle posily…
JUIČI HORIKOŠI HISTORIK
…tak že musí vydržet ještě chvíli.
Za mnou!
Hidejoši se proslavil svou schopností rychle přesouvat své vojska,
takže se rozhoduje,
že pokud přesune vojsko k Šizugatake, může mít prostor pro protiútok,
rozdrtit obléhající armádu a získat pro sebe rozhodující výhodu.
Sakuma Morimasa poprvé zjistil, co se děje,
když se podíval dolů do údolí
a viděl stovky Hidejošiho samurajů
stoupajících po vyšlapaných horských stezkách.
Pro Morimasu to byl obrovský šok.
Zoufale se snažil přeskupit svá vojska,
a sestavit obrannou linii proti Hidejošiho postupu…
ale už je příliš pozdě.
Morimasovi muži byli naprosto zmatení.
A Hidejošiho armáda měla velkou výhodu překvapení.
Bitva u Šizugatake byla mimořádně divoká,
pokud jde o souboj zblízka.
Byl to naprostý masakr
ve velmi stísněném prostoru.
Vyhrál jsem.
Kacuieho život je v mých rukou!
Sakumovi muži brzy prchají z hory
do bezpečí Šibatova hradu.
Hidejošiho armáda je pronásleduje.
Po třech dnech obléhání
Šibata Kacuie věděl, že je to beznadějné.
Kacuie si nakonec musel zvolit smrt.
Takže spáchal seppuku.
Hidejošiho vítězství u Šizugatake bylo rozhodující.
Hidejoši byl nyní faktickým vládcem Japonska
a dědicem panství Ody Nobunagy.
Hidejoši patří mezi ty vzácné osobnosti politické historie,
o nichž se dá říci, že měli vizi.
Že vnímali nové možnosti mimo uvažování ostatních lidí.
Musíme si uvědomit,
že v tuto chvíli zuřila občanská válka v Japonsku už 100 let.
Není tu nikdo, kdo by neznal válku,
a Hidejoši se snaží vytvořit stabilní politický systém,
který může občanské války ukončit.
Ale i když se Hidejoši stal nejmocnějším daimjóem v Japonsku,
je stále v ohrožení.
Jsou tu další velcí daimjóové, kteří chtějí moc pro sebe.
A pak je tu Tokugawa Iejasu,
s nímž musí uzavřít nějaký druh pevného spojenectví.
TOKUGAWA IEJASU
Takže rozhodně ještě nemá vyhráno.
Přestože s Nobunagou oba bojovali bok po boku
v mnoha bitvách…
Iejasu nebyl ani tak Nobunagovým podřízeným,
jako spíš spojencem.
Takže pro Iejasua bylo trochu ponižující,
když se jeden z Nobunagových podřízených
najednou choval, jako by vládl celému Japonsku.
Iejasu měl své vlastní ambice,
že by třeba nahradil Hidejošiho a stal se nejmocnějším mužem Japonska.
Je ale velmi trpělivý stratég.
Ví, že musí udeřit a vyčlenit své síly,
jen když bude mít jistou převahu.
Takže se proti Hidejošimu musí spojit se správným daimjóem.
Iejasu jako nejlepší krok vidí podpořit
druhého Nobunagova syna, Odu Nobukacua.
ODA NOBUKACU
Oda Nobukacu jednoduše tvrdil, že on je skutečným Nobunagovým dědicem,
a Hidejoši provedl nelegální převrat.
Tokugawa Iejasu viděl spojenectví s Nobukacuem
jako příležitost k možnému svržení Hidejošiho,
než se stane příliš mocným.
A nejspíš věří, že až nastane správný čas,
prostě se Nobukacua zbaví a převezme moc sám.
Byl to pro Iejasua docela risk.
Měl pověst trpělivého, opatrného myslitele,
ale občas i ti nejtrpělivější lidé musí riskovat
a tohle byl asi největší risk Iejasuovy kariéry.
KJÓTO
S podporou Nobukacuových jednotek
vede Iejasu svou armádu proti mnohem silnější armádě Hidejošiho.
Došlo k několika krvavým střetům, ale boje končí patem.
Iejasuův plán selhal.
Teď mazaný Iejasu riskuje znovu
v naději, že zachrání ze své armády, co se dá, a dožije se dalšího dne.
Rozhoduje se sejít s Hidejošim a pokusit se o smír.
Tohle může být pro Iejasua fatální.
Je tu šance, že ho Hidejoši podvede.
Schůzka s Iejasuem
dává Hidejošimu příležitost nechat Iejasua zabít.
Nepochybuji, že si navzájem nevěřili.
Z Hidejošiho pohledu z míru Iejasuem plynuly jisté výhody.
Měl velkou armádu, byl zjevně osvědčený generál.
Takže Iejasu jako věrný spojenec poskytoval užitek.
Iejasu by se výslovně podřídil
a uznal Hidejošiho za svého velitele,
výměnou za ukončení střetů
a pozici takřka Hidejošiho pravé ruky.
A tak to stvrdí tradiční výměnou rukojmích.
Iejasu dává Hidejošimu k adopci svého druhého syna.
A Hidejoši dává Iejasuovi svou matku, kterou velmi miluje.
Princip výměny rukojmí byl docela prostý…
Pokud druhý válečník porušil mír,
rukojmí byl popraven.
Hidejoši doufá,
že bude schopen toto spojenectví udržet
a že Iejasu jednoho dne nezíská příliš velkou moc
a nenapadne jeho svrchovanost.
Po desetiletích občanské války
si daimjóové nemohou důvěřovat.
Změna, která musí přijít, je ta, že přijmou že mohou začít žít vedle sebe,
a ne se navzájem ničit.
A to právě vidíte v tomto okamžiku.
Díky tomuto velmi důležitému spojenectví Iejasu může chránit Hidejošiho pravý bok,
a Hidejoši se tak může soustředit na sjednocování středu země.
Ale aby mohl sjednotit zemi, potřebuje legitimitu.
Není pochyb o tom, že si své místo na vrcholu vydobyl,
ale ve společnosti, která byla stále velmi zatížená
na titul, prestiž, pokrevní linie,
čelí Hidejoši zdánlivě nepřekonatelné překážce.
Pravá legitimita v Japonsku vychází z osoby císaře,
ale císař je v podstatě postava spíše symbolická,
než skutečně vládnoucí.
Výsledkem je, že v japonské historii mají častěji moc v rukou premiéři.
Hidejoši tedy viděl
cestu k legalizaci své moci v tom, že se stane premiérem.
Ale aby se mohl stát premiérem, musel mít správný rodokmen.
Museli jste být z jedné větve vznešené rodiny Fudžiwara,
což Hidejoši, jako syn rolníka, samozřejmě nebyl.
Fudžiwarové doslova ovládali soud nejméně 400 let.
Hidejošiho strategie byla se soudem blízce spolupracovat.
Požádal soud, aby mu poskytl možné rodokmeny
a další věci, které by ho legitimizovaly.
Na oplátku by pomohl soudu,
pomohl by opravit paláce, které byly zničeny,
a obnovit prestiž soudu.
Soud byl záhadně schopen nalézt dokumenty prokazující,
že Hidejoši byl ve skutečnosti potomek aristokratické rodiny Fudžiwara.
Vytáhl si nový rodokmen z rukávu.
A tím, že byl adoptován mezi Fudžiwary, mohl si Hidejoši nárokovat titul premiéra.
Meteorický vzestup Hidejošiho učinil nejmocnějším mužem v Japonsku.
Během pěti let dokázal zvětšit své území
z jedné třetiny země na zhruba polovinu,
a nyní touží získat zbytek.
Ale proti němu stále stojí mocní nepřátelé.
Na východě se právoplatnými vládci Japonska
cítí být členové kmene Hódžó.
a na severu v kmeni Date
povstává nový vyzyvatel,
mladý, ambiciózní a nebojácný vůdce
odhodlaný postavit se HIdejošimu do cesty:
Date Masamune.
Jako nejstarší syn svého klanu
pociťoval Masamune jisté nároky,
ale vše se zkomplikovalo tím, že jako malé dítě
prodělal neštovice…
které byly považovány za nemoc prostých lidí.
A nejenže zasáhly celé jeho tělo,
ale také způsobily infekci v jednom z jeho slzných kanálků,
kvůli čemuž mu oko vystupovalo z hlavy.
A téměř okamžitě poté,
co byl jmenován nástupcem,
se jeho matka pokusila objednat jeho vraždu
a nahradit ho jeho bratrem.
Jeho stále poškozené pravé oko
z něj v jejích očích udělalo podřadného muže.
A v tu chvíli se Masamune rozhodl
to oko prostě vytrhnout, aby tuto slabinu odstranil.
Stal se pak proslulým jako Dokuganrjú, Jednooký drak z Ošu.
Požadoval podrobení. Chtěl moc a hlavně respekt.
To se stalo Masamuneho hybnou silou.
Na ty, kteří k němu byli loajální, zjizvení a poďobaní jako on,
se dalo spolehnout.
Kdokoli jiný měl být sražen.
Masamune musel tyto lidi zašlapat do země.
Masamune velmi záhy ve své kariéře čelí první výzvě.
Jednoho z nejbližších spojenců jeho otce, Óučiho Sadacunu,
odlákal od podpory Masamuneho
jeden ze starých nepřátel jeho kmene, Ašinové.
Myslím, že Sadacuna v mladém pánovi viděl nestabilní osobnost,
která nedokáže udržet klan pohromadě.
Sadacunova rebelie musela být okamžitě rozdrcena.
Masamune se rozhoduje jednat rozhodně a jít proti Sadacunovi do války.
Masamune přikazuje svým jednotkám zaútočit na hrad Odemori.
Bylo naprosto nutné, aby při útoku na Óučiho
vyslal co nejtvrdší signál.
Síla jeho zásahu bude znamením jeho vlastní síly.
Poté, co hrad obklíčili,
Masamune nařídil svým jednotkám, aby zabili všechny uvnitř hradeb.
A Masamune píše:
„Neušetřili jsme nikoho, ani ženy a děti.
Zabili jsme všechny včetně psů.“
Skutečnost, že Masamune je ochoten všechny pobít,
musela mít nějaký smysl,
a myslím, že tím smyslem bylo vyvolat strach.
Jednooké monstrum, které dopadne na rebelující vazaly,
aby jim uštědřilo lekci.
Hidejoši se doslechne o jeho vzestupu.
Uvědomí si, že Masamune je vycházející silou na severu.
A také si uvědomí,
že pokud se bude situace ubírat stejným směrem,
budou spolu jednoho dne muset uzavřít smlouvu, nebo válčit.
JAPONSKO 1588
Hidejošiho obavy o Masamuneovi se potvrdí,
když Jednooký drak spustí novou vlnu útoků proti svým soupeřům…
…a vtáhne celý sever do civilní války.
MASAMUNE AŠINA
Masamuneovy činy přimějí Hidejošiho, aby zvážil nový směr.
Směr, o němž doufá, že ukončí krveprolití posledních sto let
a sjednotí Japonsko pod jeho praporem.
Aby ho změnil ve skutečnost,
má tentokrát v plánu použít něco jiného než meče.
Jakmile Hidejoši upevnil svou moc,
okamžitě začal vytvářet právní předpisy, které měly za cíl hluboce změnit
samotnou strukturu japonské společnosti.
Jednou z prvních pozoruhodných Hidejošiho reforem,
bylo vyhlášení toho, co později bylo známo jako „hon za meči“.
Jinými slovy, vypravil své vyslance po celé zemi,
aby obyčejným lidem zabavili všechny zbraně.
V pozdním středověku byly zbraně velmi rozšířené,
což je jeden z faktorů, které přispívají k nestabilitě
a politickému odporu.
Je mnohem těžší vzdorovat politické vládě válečníků,
pokud sami nemáte zbraně.
Takže v jistém smyslu jeho činy
měly stabilizovat sociální strukturu země tím,
že se vytvoří propast mezi silně ozbrojenou válečnickou elitou,
která tvořila malou menšinu,
a rozsáhlou prostou populací,
která náhle nebyla schopna válečnické třídě odporovat.
V této politice je jistá ironie.
Hidejoši, muž, který se nejspíš narodil jako prostý vesničan,
nyní na vrcholu moci v zásadě oslabuje své bývalé druhy.
V podstatě za sebou zavíral dveře.
Kromě vydávání zákonů, které měly oddělit třídy
a odzbrojit prosté obyvatelstvo,
vydává i další edikt, který bude mít velký dopad,
takzvaný „mírový edikt“.
Tento zákon zakazuje,
aby kterýkoli daimjó šel nezávisle do války,
a dovoluje Hidejošimu jako jedinému v Japonsku,
aby určoval, kdy a jakým způsobem se povede válka.
Hidejošiho všezahrnující mírový edikt
byl na severu dodržován zřejmě jen dočasně.
Koncem 80. let 16. století Date Masamune rychle a dramaticky
rozšiřuje moc rodu Date.
Hidejošiho stoupenci Masamuneovi sdělí,
že pokud bude Masamune pokračovat ve válkách se sousedy,
Hidejoši bude proti němu muset zakročit.
Hidejoši prostě očekává, že se Masamune podřídí jeho příkazům.
A on to neudělá.
Neskloní se.
Masamune chtěl vyzbrojit sever proti západu,
opevnit území své a svých spojenců
a vyslat jasnou zprávu všem, nejen Hidejošimu,
že se severem není radno si zahrávat.
Pro Masamuneho byla hlavní prioritou porážka klanu Ašina.
Rodina Ašina měla na severu velmi dlouhou historii.
Byli jednou z nejrespektovanějších,
nejvýše postavených rodin válečníků této oblasti.
A Masamune vždy považoval klan Ašina
za jednoho ze svých největších soupeřů a vážnou hrozbu.
Pokud si dokáže podrobit klan Ašina a získat jejich území,
pak si Masamune získá místo
mezi nejsilnějšími vládci v celé zemi
a bude ovládat v podstatě celou severovýchodní část Japonska.
Na konci 80. let 16. století
padla Masamuneovi do klína zajímavá příležitost.
INAWAŠIRO MORIKUNI
Pán z kmene Ašina jménem Morikuni
přeběhl k Dateovi
a odhalil, že Ašinové jsou následkem
vnitřních politických bojů,
značně oslabeni.
Přestože Hidejošiho zákaz vnitroprovinčních bojů
už vstoupil v platnost,
myslím, že to Masamune vnímal jako příležitost
až příliš lákavou, aby ji nevyužil.
Masamune ví, že vítězství nad klanem Ašina
z něj udělá nejmocnějšího muže v severním Japonsku.
Ale vítězství není vůbec jisté.
Ašinové jsou zuřiví a pokud prohraje, čeká ho jistá smrt.
Přes tato rizika s více než 20 000 muži klan Ašina napadá.
O něco menší vojsko Ašinů je vysláno, aby se s ním střetlo,
čímž je vše připraveno pro jednu z nejznámějších bitev tohoto věku.
Když jednotky klanu Date napadnou Izu,
střetnou se s obránci na místě známém jako Suriagehara.
Masamune se svými strážci ustoupí dozadu
a obě vojska se uloží na noc a rozestaví hlídky.
Masamune si byl jistý, že boje skončí masakrem,
jaký Ašinové ještě nezažili.
Jakmile se rozednilo, Ašinové na Datey zaútočili čelem.
Byla to mela, divoký boj muže proti muži.
Ale hned po rozbřesku se rozpoutala velká prachová bouře,
která vála přímo do očí vojákům.
A od té chvíle to jde špatně.
Během dopoledne se linie Dateů začínají rozpadat.
Masamune velmi jasně pochopil, že osud jeho klanu je v ohrožení.
Masamune sám se svým strážcem vjel do čela levého křídla.
A udeřili do křídla Ašinů silou kladiva.
Stačilo jen obklíčit soupeře
a srazit je tam, kde stáli.
Tohle nebyla bitva, to byl masakr.
Vítězství!
Podle záznamů z bitvy
bylo po bitvě sebráno a Masamuneovi slavnostně ukázáno
přes 2 500 hlav.
Toto byl muž, který byl ochoten riskovat, aby získal to, co bylo jeho.
Když vyhrál nad Ašiny, kteří byli hlavní mocností na severu,
Masamune teď přebírá tento titul
a stává se nejmocnějším válečníkem severní oblasti.
Je nyní neuvěřitelně mocný.
Muž, na něhož je třeba dávat pozor a počítat s ním.
Pro Hidejošiho byla Masamuneova přítomnost něčím, co už nemohl ignorovat.
JAPAN 1590
Necelý rok po bitvě u Suriagehary
míří Hidejoši s obrovskou armádou na sever k Masamuneho zápraží.
Hidejošiho cílem je klan Hódžó,
jeden z posledních vzdorujících válečnických klanů.
Hidejošiho síly obléhají pevnost Hódžóů, hrad Odawara.
Jako test věrnosti
nařídí Hidejoši ostatním daimjóům na severu
přísahat mu věrnost
a připojit se k němu v boji proti Hódžóům.
Téměř všichni okamžitě souhlasí.
Ale jeden se opovažuje s odpovědí váhat.
Poté, co ignoroval předchozí příkazy, aby se dostavil k projednání,
dostává vůdce Dateů od Hidejošiho poslední dopis.
Příkaz, aby se k němu připojil při obléhání hradu Odawara.
Jeho účast na obléhání byla pouhá formalita.
Poslušnost Hidejošimu.
Tohle byl poslední risk.
Masamune si byl dobře vědom, že pokud Hidejoši Hódžóy porazí,
bude on příštím cílem.
A byl si dobře vědom, že tuhle bitvu nemohl vyhrát.
Masamune půjde pomoci s obléháním Odawary.
Ale za svých vlastních podmínek.
Připravil armádu
a vydal se na pomalý pochod přes celou zemi směrem k Hidejošimu.
A má spoustu výmluv:
„Cesty jsou špatné.“ „Zdrželo mě tohle a tamto.“
Je možné, že Masamune cítil, že Hidejoši může a nemusí zvítězit.
A než se přidá k jedné ze stran,
chce zjistit, kdo má výhodu.
Nakonec Hidejoši zmobilizuje tolik sil
a tolik mužů, že může porazit Hódžóy a dobýt hrad Odawara.
Masamune se svými jednotkami nakonec přijíždí do Hidejošiho základního tábora,
oblečen do svého nejlepšího dlouhého bílého kimona
a ozbrojen pouze krátkým mečem.
Bílá představuje čistotu,
a v tomto kontextu představuje smrt,
což je posíleno tím, že má u sebe pouze krátký meč,
který použije k rituální sebevraždě, pokud ji Hidejoši přikáže.
Možná to bylo uznání faktu, že může být odsouzen k smrti
za svou neochotu připojit se k Hidejošimu.
Možná se tím snažil získat Hidejošiho sympatie.
Ale rozhodně nebyl v žádném směru zbabělý.
Hidejoši postaví Masamuneho před tribunál svých největších generálů,
včetně Tokugawy Iejasua.
Ti se ho ptají, proč neuznal Hidejošiho status dříve
a proč neodpovídal na dopisy.
Masamune to zkouší zahrát do autu tvrzením:
„Jsem jenom prostý venkovan.
Nejsem zvyklý na způsoby velkých vůdců, jako jste vy.“
Ani tváří v tvář smrti Masamune neuhne ani o píď.
Je tady
a udal své důvody,
a pokud tyto důvody nestačí, je připraven pro ně zemřít.
Ale nebude se před nikým ohýbat.
Kdybys přijel o chvíli později, přišel bys o hlavu.
Rozumím.
A tak ho Hidejoši nechal žít.
Líbíš se mi.
Hidejoši zřejmě cítil,
že Masamune pro něj může být v budoucnu přínosem, pokud jej nechá žít.
Děkuji.
Přineste mi saké.
Hidejoši vymyslel způsob, jak Masamuneho zneškodnit,
a to bez toho konečného, pohlcujícího, apokalyptického krveprolití,
které mnozí považovali za nutné.
Nutí své nepřátele, aby přišli vyjednávat.
Nutí své nepřátele souhlasit s nastolenou politickou rovnováhou.
V podstatě nutí velké daimjóy souhlasit, že je čas přestat.
Je čas ukončit občanskou válku.
Podrobením Masamuneho a porážkou Hódžóů
Hidejoši dosáhl toho, čeho Nobunaga nebyl schopen.
JAPONSKO 1590
Poprvé za více než 120 let
celému Japonsku vládne jediný válečník.
Díky odvážnému použití násilí, politiky a diplomacie
se muž, který se narodil jako rolník, dostal na samotný vrchol moci.
Hidejoši kolem roku 1590 čelí ironickému problému,
což je ten, že uspěl velmi rychle
a nyní má velké množství podřízených daimjóů
a nepochybně cítí potřebu je zaměstnat.
Tito muži jsou dobyvatelé.
Vyrostli ve společnosti, v níž pokud nedobýváte, zemřete,
zemře i vaše rodina a vaše území vám vezmou.
Když v Japonsku není území k dobývání, co uděláte?
To je skutečná hádanka pro Hidejošiho,
který desítky let pracoval na ukončení války.
Co se všemi těmi samuraji?
A tak přijde
s fantastickým a naprosto megalomanským návrhem.
Ale jako válečník, který nikdy neudělal chybu v bitvě,
chystá asi největší strategický omyl svého života
a přivodí Japonsku jednu z největších pohrom v historii.
Překlad titulků: Veronika Kubíčková