A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
1568.
Tíz évvel azután, hogy véres hadjáratban lett az örökölt tartománya ura,
Oda Nobunagáé, a hatalmas szamuráj hadúré lett Közép-Japán nagy része,
beleértve ebbe a fővárost, Kiotót is.
Most, végtelen ambíciójától hajtva,
arról álmodik, hogy megtöri a még ellenálló, erős klánokat.
Ezzel, egy évszázad után első ízben,
egy zászló alatt egyesítené Japánt.
Csakhogy Nobunaga legendás brutalitása általános dühöt váltott ki.
Nagy hatalmú ellenségek szövetkeznek az elpusztítására.
JAPÁN, 1568
Nobunaga mesteri hadvezér volt.
Kiotóban viszont kezdte felismerni, milyen nagy hatalmat szerezhet.
Ez tartós haragot váltott ki Nobunaga riválisaiból.
Tudták, hogy Nobunaga magának akarja a hatalmat.
Vagyis Nobunaga uralmi zónáját
Közép-Japánban ellenségek vették körül,
akiket, bár különbözőek voltak,
egyesített a növekvő uralma miatt érzett ellenállás és aggodalom.
Az uralma konszolidálásához Közép-Japánban
be kellett olvasztania vagy le kellett győznie a riválisokat.
A buddhista intézmények, a nagy templomok…
és a népszerű buddhista szekták a fő fenyegetések közt voltak.
Buddha áldása legyen rajtunk…
A buddhista intézményrendszer nagy akadály volt Nobunaga számára.
Ezek az intézmények mélyen beépültek az ország politikai szövetébe,
és megszokták, hogy élnek is politikai befolyásukkal.
A buddhizmusnak hosszú a múltja Japánban,
jelen volt már az ország létrejötte előtt is, ha úgy tetszik,
vagyis a központosított állam létrejötte előtt.
Az elmélet az, hogy a nagy templomok rítusokat hajtanak végre,
amelyek megvédik Japánt az invázióktól, járványoktól, nehézségektől.
Isteni védelem ez minden belső és külső veszély ellen.
A buddhista intézmények sokszor úgy voltak felfegyverkezve, mint a hadurak.
Készek voltak a halálig küzdeni.
Semmitől sem féltek,
tudták, hogy a győzelem garantálja a helyüket a mennyben.
Tehát fontos intézmények voltak olyan katonai erővel,
amely megakadályozhatta Nobunagát Közép-Japán teljes leigázásában.
Hívattál?
Végezz az élősködőkkel!
Mitsuhide!
Mozogj!
Igen, uram.
A nagy buddhista intézmények
nem az egyetlen vagy a legnagyobb fenyegetést jelentették
a buddhista térfélről, ha fogalmazhatok így.
Megjelent egy új, militáns buddhista szekta,
az Ikkō-ikki…
A közösségeik mindenhol ott voltak az országban.
Az Ikkō-ikki szimpatikus volt az egyszerű parasztoknak,
mert a megváltás egyszerű útját kínálta,
a hit formulájának ismételgetésével.
Rendkívül vonzó volt az országban,
ahol szegénység, éhség és háború uralkodott.
Az Ikko-szekta minden osztályból vonzott híveket,
és együtt védték a kegyhelyeiket és a közösségeiket.
Kereskedők, falusiak, szerzetesek, mindenkit összefogott a közös hit,
és meg akartak szabadulni a daimjóktól.
Az 1500-as évek végére az Ikkō-ikki behálózta Japánt.
Nagy erődtemplomokat építettek…
és szinte minden tartományban nőtt a népszerűségük.
Paraszt-szerzetes seregeik voltak.
Felsőbb hatalomnak feleltek, nem akartak behódolni
egy daimjónak, köztük Oda Nobunagának sem.
Oda Nobunaga…
sanyargatja a népet.
Gonosz tetteket hajt végre.
Egy percig se higgyük, hogy a buddhista szerzetesek békések voltak,
és imával töltötték az életüket.
Félelmetes katonai erőt képviseltek.
Ha Nobunaga nem statuált példát a szektával,
bár úgy érezte, fenyegetik a hatalmát,
és lázadások törhetnek ki miattuk országszerte,
stratégiai pontokon, amelyeket uralni akart…
Meg kellett halniuk.
Amikor Nobunaga a szekta ellen fordult, a teljes megsemmisítésükre törekedett,
mindenkit meg akart ölni, aki az útjában állt.
1570 augusztusa.
Nobunaga úgy dönt, örökre leszámol az Ikkō-ikkivel.
Miután lerombolta több erődjüket,
úgy dönt, lesújt a japán buddhizmus szívére,
az Enryaku-ji templomkomplexumra.
KIOTÓ
A döntése mindent kockára tesz, amiért eddig elért.
Buddhistaként nem engedhetjük ezt.
Meg kell akadályoznunk a szándékát.
Az Enryaku-ji Japán legnagyobb politikai súlyú buddhista komplexuma volt,
és a politikai hatalma évszázadokon át egy szinten volt
a legnagyobb japán daimjókéval,
szoros udvari kapcsolatokkal.
Bár Buddha urunk azt tanította, ne oltsunk ki egy életet sem…
Az egyik dolog, ami feldühítette Nobunagát,
aki amúgy is gyűlölte a buddhistákat,
az volt, hogy a szerzetesek menedéket nyújtottak az ellenségeinek.
Ráadásul olyan közel volt Tokióhoz,
hogy szó szerint a városra nézett,
és ez már stratégiai fenyegetés volt Nobunaga túlélésére.
Ez volt pályafutása sorsdöntő lépése.
Úgy döntött, megtámadja és elpusztítja
japán legnagyszerűbb kolostorát, az Enryaku-jit.
1571 szeptemberében
Nobunaga akkora sereget gyűjtött, amely nagy csatához kell,
egy komoly ellenség ellen.
Ahogy Nobunaga közeledett az Enryaku-ji felé, a civil lakosság
a hegy tetejére menekült,
a Hiei-hegyre, ahol az Enryaku-ji templomkomplexum állt.
Nobunaga parancsára a csapatai láncban nyomultak fel a hegyoldalra.
Mindenkit megöltek…
minden épületet felgyújtottak.
A korszak hadviselését mindkét oldalon brutalitás jellemezte,
de Enryaku-ji elpusztítása új szintet hozott.
A források vadállatként jellemzik Nobunaga seregeit.
Nobunaga összes embere elérte a hegytetőt,
a központi templomot.
Nobunaga serege ultimátumot adott az Enryaku-jinak.
Kijelenthetik, hogy hűek hozzá,
vagy ellenállnak és elpusztulnak.
A másodikat választották.
A templomot porig égették,
Kiotó lakói pedig a keleti eget kémlelve
láthatták, hogy világos Japán leghíresebb buddhista kolostorának lángjaitól.
Nobunaga emberei minden egyes menekülőt levadásztak.
- Anya, jól vagy? - Menekülj!
Anya! Menekülj!
Anya!
Kegyetlen támadás volt, senkit, se gyereket, se nőt, se szerzetest…
senkit sem kíméltek.
Nobunaga megparancsolta, hogy minden nőt és gyereket,
fejezzenek le.
A látványt még a saját katonái is alig bírták elviselni.
A források szerint 20 000 ember halt meg
a zsarnokság és kegyetlenség példátlan tobzódásában.
Még a leghűségesebb tábornokait is undorral töltötte el.
Akechi Mitsuhide, aki maga is hívő buddhista volt,
ettől a perctől
erősen kételkedett Nobunaga alkalmasságában az uralkodásra.
Nobunaga személyiségének egyértelműen vannak elmebajra utaló vonásai.
Egy daimjó sem habozott erőt alkalmazni, de neki mintha élvezetet okozott volna.
Totális mészárlás volt.
Azt mondják, a vér patakban folyt le a hegyoldalon,
és persze mindez üzenet is volt a többi buddhista szektának.
Emellett a daimjóknak is megüzente, hogy Nobunaga nem ismer határt.
A férfi, akinek elsőként
valós esélye volt legalább Japán központi részének egyesítésére,
megmutatta, hogy vérontással és erőszakkal fogja megtenni.
Ám Enryaku-ji elpusztítása később visszaütött.
A vérontás folytatódott. Nobunaga egymás után foglalta el az erődítményeket,
és számtalan buddhistát vágatott le.
Ezzel viszont feldühített számos nagy hatalmú hadurat, daimjót,
és ez vezetett az összecsapáshoz
addigi legfélelmetesebb ellenfelével.
Nem csak a buddhista intézményrendszert
döbbentette meg az, ahogy Nobunaga a Hiei-hegyen viselkedett.
Mostanra sok daimjó volt biztos abban,
hogy Nobunaga zsarnok, akiknek az uralmát meg kell dönteni.
Viszont nagyon kevés embernek voltak meg az eszközei ehhez.
Az egyiküket
Takeda Shingennek hívták.
Takeda Shingen a Közép-Japánban található Kai tartomány ura volt.
Különösen ádáz katonai parancsnokként volt ismert.
Széles körben Kai tigriseként ismerték,
és valóban az utolsók egyike volt,
akik megállíthatták Nobunaga terjeszkedését Japánban.
Vegyes hírneve volt.
Egyrészt végtelenül kegyetlen ember.
Egyes bűnökért élve főzette meg a tettest.
Ugyanakkor felszentelt buddhista pap volt.
Az egyik jelmondata Buddha egyik mondásához kapcsolódik.
„Az ég alatt csak én vagyok méltó tiszteletre.”
Shingen verziójában: „Az ég alatt csak én vagyok méltó a félelemre.”
A többi daimjó elismerte, hogy Takeda Shingen jelentős fenyegetés,
és félelmetes hadseregnek parancsol.
A lényeg az,
hogy Shingen tudta, hogy Nobunaga fenyegetés, és ez fordítva is igaz volt.
Enryaku-ji elpusztítását követőn
Takeda Shingen úgy döntött, meg kell támadnia Nobunagát.
Első lépésként meg akarta ölni
Nobunaga szövetségesét, Tokugawa Ieyasut.
Ieyasu Okehazama óta szolgálta Nobunagát,
és az egyik legmegbecsültebb tábornoka lett.
Csakhogy a földjei Nobunaga birtokaitól keletre,
és Shingenéitől délre voltak, vagyis a kettő között.
Shingen most először Ieyasu, aztán Nobunaga ellen vonul.
A támadás végcélja Tokió,
megdönteni Nobunaga uralmát,
hogy Shingen legyen a császárváros új ura.
Ieyasu veszélyes helyzetbe került,
hiszen tudta, hogy az ellenség túlerőben van,
és kiváló tábornokkal néz szembe.
Ugyanakkor volt egy aduja, a kapcsolata Oda Nobunagával.
Segítséget kérhet nagy hatalmú szövetségesétől.
Csakhogy Nobunagát leköti a háború
a buddhisták ellen Közép-Japánban.
Az erői nagy része le van kötve.
Alig 3000 embert küld segíteni, közepes parancsnokokkal.
Nobunaga kénytelen volt kockáztatni.
Ha Ieyasu kudarcot vall, Nobunaga tartománya, Owari
a következő célpont.
Viszont rá is kényszerült a kockáztatásra.
Túl sok fronton harcolt.
Takeda Shingen serege kb. 35 000 főt számlált.
Ieyasunak 8000 katonája volt…
Megütközöm velük a csatamezőn.
Elpusztítjuk Takedát! Nincs gyengeség!
…mégis nyílt mezőn vállalt csatát Shingennel.
Elsősorban azért döntött így,
mert erőt kellett mutatnia a hűbéresei előtt.
A szamurájok hűségét ekkoriban kölcsönösség jellemezte.
Ahhoz voltak hűek, aki meg tudta védeni őket.
Ha egy hadúr nem tudja megvédeni a birtokát egy fosztogató seregtől,
vajon érdemes követni?
JAPÁN 1573
1573. január 25.
Ieyasu nem hallgat meghátrálást tanácsoló embereire.
A seregével Shingen ellen vonul.
A háromszoros túlerő ellenére Ieyasu támad.
Shingen jobb taktikája és túlereje órák alatt felőrli a seregét.
A gyásztól megvadult Ieyasu tovább harcol. Hűséges emberei mentik ki a csatatérről.
Kijózanító vereség volt ez Ieyasu számára.
Nagyobb sereggel szállt szembe,
ahogy a szövetségese, Nobunaga sokszor tette,
de csúnyán elbukott.
A vereség demoralizáló Ieyasunak, főleg hogy a következő évben
Takeda seregei visszatérnek,
és több várát is elfoglalják, ő pedig nem tehet semmit.
Nem is próbál ütközetet vállalni.
Takeda Shingen a markában tartotta Ieyasut,
és megadhatta volna a kegyelemdöfést, ha akarja.
Csakhogy az évtized elején,
a nagy sikerek után, Shingen meghal.
Úgy gondoljuk, májrák végezhetett vele.
Nem túl látványos vég a hírhedt hadúrnak.
A halála előtt megparancsolta fő hűbéreseinek,
hogy három évig tartsák titokban, hogy már nem él.
Azért tette, hogy az örököse, Takeda Katsuyori, megszilárdítsa az uralmát Kai
és a hűbéresek felett, mielőtt további harcokba kezdene.
Takeda Katsuyori harcedzett tábornok volt.
Bátran harcolt a csatákban.
A legnagyobb gondot az apja tábornokai jelentették.
Shingen harcostársai, akiket fiatalkora óta vezetett.
Az apja emlékével volt kénytelen megküzdeni.
Az apja rendkívüli ember volt.
Nem bízott meg benne minden hűbéres.
Ugyanis Katsuyori anyja
Shingen egyik erőszakkal elrabolt ágyasa volt.
Így sok Takeda-hűbéres nem bízott Katsuyoriban.
Azt gondolták, hogy fattyú,
házasságon kívül született,
és talán nem hű a klán ügyéhez.
Ahogy Takeda Kasuyori megpróbált nevet szerezni a Takeda klán uraként…
váratlan, de örömmel fogadott levelet kapott.
Az egyik legnagyobb ellensége, Tokugawa Ieyasu felesége írta.
Szinte már túl jó is a hír.
Tsukiyama úrnő titokban leveleket küldött
Ieyasu fő ellenségének, Takeda Katsuyorinak.
TSUKIYAMA ÚRNŐ
Tsukiyama úrnő és Tokugawa Ieyasu fiatalon házasodott össze,
14 vagy 15 éves korukban.
Elrendezett házasság volt, békekötésként.
Mivel azonban elrendezett házasság volt,
sosem volt jó a viszonyuk.
Akkor már 13 éve éltek együtt, és volt egy fiúk.
Tsukiyama úrnő rendkívül büszke, féltékeny, erőszakos,
rossz természetű, nehezen kezelhető nő volt.
Ieyasu ágyásokat kezdett tartani, mégpedig jó néhányat.
Ieyasu egyértelműen jobban kedvelte az ágyasai társaságát.
Akkoriban minden nagy hatalmú férfi tartott ágyásokat,
de tudjuk, hogy Tsukiyama úrnő féltékeny természetű volt,
ezért nagyon féltékeny lehetett amiatt,
hogy a férje 19–20 ágyast tart.
Úgy érezte, hogy csúnyán elbántak vele.
A levelekben azt írta, hogy elárulja Ieyasut és Oda Nobunagát,
cserébe pedig…
menedéket kért a fiának, birtokokat,
saját magának pedig új férjet, a tábornokok közül.
Katsuyori azt gondolhatta, itt a lehetőség elbánni Ieyasuval.
Ez megerősítette volna a pozícióját a Takeda család új fejenként.
Emellett megszerezte volna a hűbéresei feltétlen támogatását.
Takeda Katsuyori válaszolt, és igent mondott az alkura.
Még a férjjelölt tábornokot is megnevezte.
Ezért az apja által előírt három év kivárása helyett
Katsuyori hamarabb lépett,
és ez a korszak egyik legismertebb összecsapásához vezetett.
Katsuyori 1575-ben elindította a seregeit, és alapvetően ugyanazt az utat követte,
mint az apja évekkel azelőtt.
Ieyasu ismét invázióval szembesült.
Ieyasu tud a fenyegetésről,
mert jelentéseket kapott a Takeda-sereg nagyságáról,
amely 15 000 embert számlált.
Ha nem állítja meg őket,
lehet, hogy teljesen megsemmisítik.
Ieyasu szempontjából nagyon súlyos a helyzet.
Sietve küld üzenetet Nobunagának.
Ieyasu hűséges szövetséges volt
végig a kapcsolatuk alatt.
Csatákat vívott meg Nobunaga oldalán,
többször meg is mentette.
Azt írta Nobunagának,
hogy mindezt megtettem érted,
ha nem küldesz erősítést azonnal,
átállok az ellenséghez.
Katsuyorival lerohanjuk a birtokaidat,
elfoglaljuk a váraidat és legyőzünk.
Eléggé radikális ilyet mondani Oda Nobunagának.
Ha Nobunaga veszít,
ez lehetett volna a legsúlyosabb vereség,
amelyet valaha elszenvedett.
Leállított volna mindenféle keleti terjeszkedést.
Nobunaga számára a legyőzhetetlenségről szóló legenda is fontos volt.
Ha elterjed róla, hogy ő is veszíthet,
az ellenségei vérszemet kaphatnak és összefoghatnak.
Ieyasunak igaza volt. Ezt Nobunaga is tudta.
Levelet küld, amelyben segítséget ígér. Jelentős mennyiségű aranyat is ad.
Összegyűjti az erőit, és elindul csatlakozni Ieyasuhoz.
JAPÁN 1575
1575 júniusa.
Nobunaga és Ieyasu egyesíti erőit,
és Katsuyori ellen indulnak.
Nobunaga és Ieyasu serege letáborozik a shitaragaharai fennsíkon,
néhány kilométerre Katsuyori táborától.
A csata előestéjén
Nobunaga merész tervbe kezd,
amely reményei szerint segít legyőzni az eddigi legnagyobb ellenséges sereget.
Oda Nobunaga egyik izgalmas tulajdonsága az,
hogy „elvégzi a házi feladatát”.
Jól felkészül azokból, akikkel összecsap.
A Takeda klán ismert arról, hogy nagyon gyorsan
mozgatják a csapataikat.
Ha nem akadályozzák meg,
nagyon gyorsan mozognak a csatamezőn,
ami nagy károkat okozhat annak, aki nem készült fel erre.
A támadás élének tompítására Nobunaga sáncokat építtet,
lelassítani az ellenséget.
A sáncokat úgy helyezték el, hogy a Takadák előretörése
elakadjon rajtuk.
A lényeg az, hogy olyan helyre csalják őket, ahol könnyen lemészárolhatók.
Ha odaérnek, az akadályok megállítják őket.
Ennél a pontnál lépnek akcióba Oda és Tokugawa lövészei.
A korszak muskétáinak azonban megvolt az a hátránya,
hogy nagyon sokáig tartott újratölteni őket,
és a beszámolók szerint
Nobunaga kitalált egy kiváló módszert ennek az ellensúlyozására,
a háromlövetű egységeket.
Az arquebussal felszerelt egységeket kettő vagy három íjász támogatta.
Amíg az arquebusos töltött,
az íjászok fedezték.
Ezzel gyakorlatilag folyamatosan tűz alatt tartották az ellenséget.
Nobunaga puskás egységei mögött
lándzsások voltak, akik leszedték az ellenség harcosait a lóról,
hogy aztán karddal és dárdával támadjanak rájuk.
Oda csapatai itt vannak. Ha innen támadunk, győzhetünk.
A Takedák tipikus taktikája
az ellenség átkarolása volt,
bekerítése és legyőzése körkörösen támadva.
Katsuyori és a követői biztosak voltak abban, hogy megnyerhetik a csatát.
Harcoltak már a Tokugawákkal, és látványos győzelmet arattak.
A csata előtti este
mondhatjuk, hogy mindkét fél esélyes volt.
A vereség hatalmas károkat okozott volna Nobunaga hírnevének Japánban.
Az 1570-es évek közepére sok ellensége lett.
A veresége hívószó lett volna a hatalma megdöntésére.
A két sereg reggel csapott össze,
a japán történelem egyik legfontosabb, mérföldkőnek számító csatájában.
A csata reggelén a Takeda erők
támadó állást vettek fel a gerincen, Oda seregeivel szemben.
Tökéletes a csend, csak a lovak neszeznek.
Katsuyori látja Oda pozícióit, de…
nem tudja, hogy pontosan mivel is áll szemben.
Kész? Előre!
Képzeljük el, ahogy Takeda harcosai
az ellenséget látva rohamra indulnak.
Tűz!
Golyózápor zúdul rájuk.
Aztán jön a nyílzápor.
Támadás!
A parancs a támadás folytatása, és odaérnek az első akadályokhoz,
amelyeket meg kell kerülniük.
Most!
Közben egyre intenzívebb a puskatűz.
A nyílvesszők célba találnak.
Egyre több bajtársad sebesül meg.
Egy megoldás van, át kell jutni az akadályokon,
és kézitusában legyőzni az ellenséget.
Támadás!
Katsuyori egymás után veti be a csapatokat.
Amíg folytatja a frontális támadást,
az átkaroló hadművelettel esélye van a sikerre.
Puskagolyók és nyilak mindenhol.
A füst eltakarja a csatateret, belemegy a szemedbe.
Ennél a pontnál oldalba kapja őket
Oda gyalogsága.
Lándzsával vannak felfegyverezve.
Szétzúzzák Takeda seregeit.
Ez jól mutatja, hogy Nobunaga terve a becsalogatásuk volt,
hogy aztán lemészárolhassa őket.
Katsuyori nem akarja elismerni a vereséget.
Beküldi a következő hullámot.
Aztán indul a harmadik, negyedik és ötödik hullám. A Takedák felmorzsolódnak.
Színtiszta mészárlás.
Tovább!
Ahogy múlik az idő, Takeda hűbéres urainak egyre nyilvánvalóbb,
hogy nem győznek.
Így aztán sokan megfordulnak, visszavonulnak,
és az emberi történelem csatáiban mindig ez a legveszélyesebb pillanat,
ugyanis amikor az egyik fél menekülőre fogja, ekkor indul el az igazi gyilkolás.
Katsuyori nem akar visszavonulni. Az utolsó emberig akar harcolni.
De ahogy felbomlik a sereg…
Támadás!
…a parancsnokai könyörögnek, hogy meneküljön,
amíg az egyik lóra ülteti
észak felé,
és Katsuyori így végül hazatér a birtokaira maroknyi emberével.
A csatában
Katsuyori 10 000 embere hal meg.
A Takedák számos parancsnoka…
a tábornokok, akik olyan sokáig szolgálták Shingent,
a katonákkal együtt haltak meg.
Nagashinót gyakran nevezik vízválasztónak a történelemben,
pontosan azért, mert Nobunaga elvileg a sortűz technikáját alkalmazta.
Igazából az a lenyűgöző, ahogy Nobunaga kitalálta és megszervezte a tervet,
és úgy használta a terepakadályokat, mint a mai hadseregek is,
és mindezt egyetlen tervben fogta össze,
hogy teljesen megsemmisítse az ellenséget.
A magashinói csata hatalmas siker volt Nobunaga és Ieyasu számára,
mert súlyos csapást mért
a megmaradt három nagy keleti daimjó egyikére,
ráadásul arra, aki a legközelebb volt Nobunaga területeihez.
Katsuyorit annyira sokkolta mindaz, ami történt…
Most távozz!
…hogy soha többé
nem hagyta el a birtokai határait a hadseregével.
Pár évvel később végleg megsemmisítették a Takedákat,
de a sorsuk ebben a csatában pecsételődött meg.
Nagashino után nem jelentettek komoly veszélyt Nobunagára.
Bár a győzelem Ieyasu hírnevét is nagyban növelte,
a sikert aláásta, hogy a saját felesége, Tsukiyama,
összeesküdött ellene.
Rábukkantak a levelekre.
A kortársak szerint Nobunagának kémjei voltak Ieyasu udvarában.
Ez tökéletesen hihető.
Mindenkinek voltak kémjei mindenkinél.
A történet szerint Tsukiyama úrnő szolgálólánya
megtalálta a leveleket, és átadta őket Oda Nobunagának.
Nem volt sok bizonyíték, főleg találgatásokra épült az egész,
de nem hagyhatták figyelmen kívül az ügyet.
Ezért Nobunaga felszólította Ieyasut, hogy találjon megoldást.
Távozz!
Ieyasunak meg kellett szabadulnia Tsukiyamától.
Eresszetek!
Ieyasu úgy döntött, száműzi,
de ha életben hagyta volna, talán folytatja a cselszövést.
Ieyasu nem állt meg itt.
Azt gyanítja, hogy a fia megkísérelheti
megbosszulni az anyját, ahogy azt a szokások megkövetelik.
Ezért házi őrizetbe helyezteti.
Csakhogy Nobunaga nyomására
Ieyasunak öngyilkosságra kellett kényszerítenie a fiát.
Nobunaga ekkor nagyon erős hadúr volt,
Ieyasu nem mondhatott nemet.
Emellett Ieyasunak kulcsfontosságú volt a szövetség fenntartása.
Ezért bármit is gondolt,
ha Nobunaga parancsot adott, hogy ölje meg a fiát, engedelmeskednie kellett.
Nem is kérhetett volna tőle szörnyűségesebb dolgot,
és ez beárnyékolta a kapcsolatát Nobunagával
életük végéig.
A nagashinói győzelem után Nobunaga az ország legerősebb hadura lett.
Mostanra ő uralta Közép-Japán legnagyobb részét.
Minden eddiginél közelebb volt a sikerhez a nemzet egyesítéséről szőtt álma.
Csakhogy ennek nagy ára volt.
Nobunaga paranoiddá vált, és most már mindenhol ellenséget látott.
Tsukiyama úrnő árulása
tovább növelte Nobunaga félelmét attól, hogy mindenhol ellenségek veszik körül,
és szinte paranoiásan rettegett attól, hogy meg akarnak szabadulni tőle.
Gondoljuk el, mit érzett Nobunaga, amikor rájött erre.
Bárki, aki a földet műveli, aki az utcán járkál,
bármelyik szolgálólány megmérgezheti az italát.
Kijózanító rájönni arra, hogy nem vagyunk biztonságban.
Valójában több merényletkísérlet volt Nobunaga ellen.
A bérgyilkos Iga tartományból érkezett.
Iga a korszak Japánjának egyik legkisebb tartománya volt.
A helyiek 150 éve egyedül intézték a dolgaikat,
és minden betolakodót távol tartottak.
Harc esetén
önmagukat irányító kommunákká álltak össze, mint egy gerillahadsereg.
Ezen a módon sok éve zavarták Nobunaga kommunikációs vonalait.
Annyira jól értettek a gerilla-hadviselés technikáihoz,
hogy megszületett az Iga nindzsáiról szóló legenda.
Emiatt folyamatosan gondot jelentettek Nobunagának.
Bármi áron el kellett pusztítani őket.
Nobunaga nem hagyhatta életben őket,
saját hírneve és biztonsága érdekében.
Elvileg egyszerűnek kellett volna lennie,
mégis az egyik legördögibb és legvéresebb hadjárat lett
Nobunaga karrierjében.
A feliratot fordította: Vass András