EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Efter at have forenet en stor del af Japan
er den frygtindgydende samurai Oda Nobunaga død.
Hans trofaste støtte Hideyoshi
har begået et kup og taget magten selv.
Rasende forsøger den magtfulde general Katsuie
selv at skaffe sig kontrol over landet.
Han har forsøgt at knuse de tre forter ved indgangen til hans fjendes områder.
To er faldet.
Det tredje, Shizugatake, venter.
Erobringen af det overlader han til sin nevø, Morimasa.
Hvis han sejrer, er Hideyoshi fortabt.
Sakuma Morimasa vidste, hvor vigtigt det var at indtage Shizugatake.
Men fortet holdt stand.
Og jo længere det holdt stand,
jo større blev chancen for, at Hideyoshi kom det til undsætning.
Der er det ved en belejring, at som belejrer
er man meget sårbar overfor angreb fra en undsætningsstyrke.
Man fokuserer, helt korrekt, på borgen,
så man vender ryggen mod resten af verden.
Shibata Katsuie var så bekymret…
…at han sendte bud til Sakuma.
"Indstil belejringen af Shizugatake.
Ryk ind på et af de to forter, du har indtaget."
Morimasa ignorerer ordren.
Han mente, han havde tid til at opretholde belejringen.
"Jeg indtager Shizugatake inden mørkets frembrud,"
svarede han sin herre.
Shibata var ikke overbevist.
Han vidste, at Sakuma Morimasa var sårbar overfor angreb bagfra
fra Hideyoshis hær.
Selv om han kom fra den laveste klasse af samuraikrigere,
viste han sig at være en strategisk begavet general.
En mesterlig taktiker.
Han er en meget begavet hærfører, som har vist sit værd på slagmarken.
Så da han får besked om, hvad der sker ved Shizugatake…
…beslutter han åbenbart, at han må gribe lejligheden.
Vi bryder op!
Hideyoshi fortalte budbringeren, at han straks ville sende forstærkninger…
HISTORIKER
…så de skulle holde ud.
Følg mig!
Hideyoshi er kendt for at kunne flytte sine tropper meget hurtigt.
Og hvis han kan få en styrke til Shizugatake,
kan han få mulighed for at gå til modangreb,
knuse belejringsstyrkerne
og opnå en afgørende fordel.
Sakuma Morimasa opdagede først, hvad der skete,
da han kiggede ned i dalen…
…og så hundredvis af Hideyoshis samuraier
marchere op ad de velkendte bjergstier.
Det var et stort chok for Morimasa.
Han prøvede desperat at omgruppere hæren
og skabe en forsvarslinje mod Hideyoshis fremrykkende styrker.
Men det var allerede for sent.
Morimasas mænd var totalt uorganiserede.
Og overraskelsesmomentet gav Hideyoshis hær en stor fordel.
Slaget ved Shizugatake var usædvanligt voldsomt
med hensyn til nærkamp.
Et blodbad udspillede sig…
…på et meget lille område.
Jeg har sejret!
Katsuies liv er i mine hænder!
Sakumas flygtede mænd ned ad bjerget
mod sikkerhed i Shibatas borg.
Hideyoshis hær optog forfølgelsen.
Efter tre dages belejring vidste Shibata Katsuie, at håbet var ude.
Katsuie måtte til sidst vælge døden.
Så han begik seppuku.
Hideyoshis sejr ved Shizugatake var afgørende.
Hideyoshi var nu Japans reelle overhoved
og arvtager til Nobunagas domæne.
Hideyoshi er den sjældne skikkelse i politisk historie,
som rent faktisk havde en vision.
Han så nye muligheder udover dem, man kendte til.
Vi må huske på,
at der havde været borgerkrig i 100 år i Japan.
Ingen i Japan har ikke kendt til krig,
og Hideyoshi prøver at skabe et stabilt politisk system,
som kan afslutte borgerkrigene.
Men selv om Hideyoshi er blevet den mægtigste daimyo i Japan,
er han stadig i stor fare.
Mægtige daimyo vil gerne selv have magten.
Og der er Tokugawa Ieyasu,
som han er nødt til at indgå en alliance med.
Han kan ikke føle sig sikker.
Selv om de begge havde kæmpet side om side med Nobunaga
i mange slag…
…havde Ieyasu ikke været Nobunagas underordnede,
men en allieret.
Så det generede Ieyasu,
at en af Nobunagas underordnede
pludselig teede sig, som om han bestemte over hele Japan.
Ieyasu havde selv ambitioner
om at fortrænge Hideyoshi og blive Japans mest magtfulde mand.
Han er en tålmodig strateg.
Han ved, at han først skal slå til og bruge sine styrker,
når han er den stærkeste.
Han skal sikre sig de rette allierede for at kunne besejre Hideyoshi.
Ieyasu forstår, at han står sig bedst ved at støtte
Oda Nobunagas anden søn, Oda Nobukatsu.
Oda Nobukatsu hævdede, at han var Nobunagas sande arvtager,
og at Hideyoshi havde begået et ulovligt kup.
Tokugawa så en alliance med Nobukatsu
som en mulighed for at vælte Hideyoshi, før han blev for magtfuld.
Og planen er nok, når tiden er moden,
at skille sig af med Nobukatsu og selv tage magten.
Ieyasu løb en stor risiko.
Han havde ry for at være tålmodig og tænke sig grundigt om,
men sommetider må selv de mest tålmodige løbe en risiko,
og var en af de største satsninger i Ieyasus karriere.
Med støtte fra Nobukatsus styrker
fører Ieyasu sin hær mod Hideyoshis langt større styrke.
Der er flere blodige slag,
men kampene fører ikke til noget.
Ieyasus plan har givet bagslag.
I håb om at redde så meget som muligt af sin hær og overleve,
spiller den listige Ieyasu igen højt spil.
Han beslutter at mødes med Hideyoshi og se, om de kan slutte fred.
Det kan blive skæbnesvangert for Ieyasu.
Der er en risiko for, at Hideyoshi forråder ham.
Et møde med Hideyoshi
gav Hideyoshi mulighed for at få ham dræbt.
Jeg er sikker på, de ikke stolede på hinanden.
Fra Hideyoshis perspektiv var der fordele ved at lade Ieyasu leve.
Han havde en stor stående hær og var en dygtig general.
Så for ham var der fordele ved at have Ieyasu som loyal allieret.
Ieyasu skulle formelt underkaste sig
og anerkende Hideyoshi som sin overordnede
til gengæld for fred og en position næsten som Hideyoshis højre hånd.
De gør så, som man plejer, de udveksler gidsler.
Hideyoshi adopterer Ieyasus næstældste søn.
Og Hideyoshi giver sin højt elskede mor til Ieyasu.
Princippet bag udveksling af gidsler var simpelt.
Hvis den anden krigsherre brød freden, blev gidslerne henrettet.
Hideyoshi satser på at kunne opretholde alliancen med Ieyasu,
og at Ieyasu ikke bliver for stærk
og en dag går efter overherredømmet.
Efter flere årtier med borgerkrig
kan ingen daimyo stole på hinanden.
Hvis det skal ændres, må de tro på,
at de kan leve med hinanden
fremfor at knuse hinanden.
Og det er det, som sker i det øjeblik.
Den vigtige alliance gør, at Ieyasu kan beskytte Hideyoshis østlige flanke,
så Hideyoshi kan fokusere på at forene den centrale del af landet.
Men en forening af landet krævede, at Hideyoshi fik legitimitet.
Hideyoshi havde gjort sig fortjent til at være leder,
men i et samfund, hvor man gik meget op i
titler, prestige og slægtskab,
var der for Hideyoshi en uoverstigelig forhindring.
I Japan opnår man ægte legitimitet fra kejseren,
men kejseren er mere en symbolsk figur end en regent.
Historisk set har den øverste myndighed i Japan været premierministeren.
Hideyoshis kunne legitimere sin position ved at blive premierminister.
Men at blive premierminister krævede den rette afstamning.
Man skulle komme fra en bestemt gren af Fujiwara-familien,
og det var bondesønnen Hideyoshi selvsagt ikke.
Fujiwara-familien havde domineret hoffet i mindst 400 år.
Toyotomi Hideyoshis strategi var at samarbejde tæt med hoffet.
Han bad hoffet om at finde et muligt slægtskab med familien
og andre ting, som ville gøre ham legitim.
Til gengæld ville han hjælpe hoffet,
hjælpe med at genopbygge ødelagte slotte
og styrke hoffets prestige.
På mystisk vis fandt hoffet dokumenter, som beviste,
at Hideyoshi faktisk nedstammede fra den aristokratiske Fujiwara-familie.
Han fabrikerede en ny afstamning, som var det pure opspind.
Og som en del af Fujiwara-familien
kunne Hideyoshi gøre krav på titlen som premierminister.
Hideyoshis kometagtige karriere har gjort ham til Japans mægtigste mand.
På blot fem år har han udvidet sit territorium
fra en tredjedel af landet til cirka halvdelen,
og han vil nu have resten.
Men magtfulde fjender spænder ben for hans totale magtovertagelse.
I øst betragter Hojo-klanen sig selv som Japans retmæssige herskere,
og fra Date-klanen i nord
er en ny udfordrer på vej frem,
en ung, ambitiøs og frygtløs leder,
som er fast besluttet på at stå i vejen for Hideyoshi:
Date Masamune.
Som klanens ældste søn
mente Masamune, at han havde visse rettigheder.
Men det komplicerede situationen, at han som ung
var blevet ramt af kopper.
Det blev betragtet som en sygdom, der ramte pøbelen.
Og det påvirkede ikke kun hans krop,
det forårsagede også til infektion i en tårekanal,
så han fik et udstående øje.
Og næsten lige efter, han var blevet
udpeget som arving, forsøgte hans mor at få ham myrdet
og udskiftet med hans bror.
Hans stadig beskadigede højre øje
gjorde, at hun ikke betragtede ham som en rigtig mand.
Og i det øjeblik besluttede Masamune
at fjerne øjet og slippe af med svaghedstegnet.
Hen er blevet kendt som Dokuganryu, Den Enøjede Drage fra Oshu.
Han forlangte underdanighed. Han ville have magt og, frem for alt, respekt.
Det blev Masamunes drivende kraft.
De, som var trofaste imod ham, arret og koparret, som han var,
kunne han stole på.
Alle andre skulle sættes på plads.
Masamune måtte træde dem under fode.
Tidligt i sin karriere møder Masamune sin første udfordring.
En af hans fars tætteste allierede, Ouchi Sadatsuna,
blev overtalt til at frafalde sin støtte til Masamune
af klanens gamle fjender, Ashinaerne.
Og jeg tror, at Sadatsuna så den unge herre som en ustabil person,
der ikke kunne samle klanen.
Sadatsunas oprør måtte knuses straks.
Og Masamune handler resolut og går i krig mod Ouchi Sadatsuna.
Masamune beordrer sin styrker til at angribe borgen Odemori.
Det var tvingende nødvendigt, at han viste sig skånselsløs
i sit angreb på Ouchierne.
Angrebets styrke ville vise, hvilken slags mand han var.
Efter at have omringet borgen
beordrede Masamune sine styrker at dræbe alle indenfor borgmurene.
Og Masamune skriver:
"Vi skånede ingen, heller ikke kvinder og børn.
Vi dræbte alle ned til hundene."
Det faktum, at Masamune var villig til at dræbe alle,
måtte der være et sigte med.
Og jeg tror, at sigtet var at skabe frygt.
Et enøjet uhyre, som kastede sig over oprørske vasaller
og gav dem den ultimative lærestreg.
Hideyoshi hører om Masamunes opstigning.
Han forstår, at Masamune er en kommende magtfaktor i nord.
Og han forstår, at en dag,
hvis tingene fortsætter ad den kurs,
må de to enten blive enige eller gå i krig.
Hideyoshis bange anelser om Masamune bliver bekræftet,
da Den Enøjede Drage indleder en ny bølge af angreb på sine rivaler
og kaster norden ud i total borgerkrig.
Masamunes handlinger får Hideyoshi til at overveje en helt ny taktik,
som han håber endelig vil gøre en ende på 100 års blodsudgydelser
og forene hele Japan under ham.
For at realisere det, vil han bruge noget andet end sværdet.
Ikke så snart havde Hideyoshi konsolideret sin magt,
før han begyndte at udstede love
som skulle ændre det japanske samfund grundliggende.
En af Hideyoshis første, bemærkelsesværdige reformer
var at beordre det, som er blevet kaldt en "sværdjagt".
Med andre ord sendte han sine folk ud på landet
for at beslaglægge alle bønders våben.
Sidst i middelalderen var våben meget udbredte,
og det bidrog til både ustabilitet
og politisk modstand.
Det er meget sværere at modsætte sig krigernes styre,
når man er ubevæbnet.
På en måde forsøgte han
at stabilisere landets sociale struktur
ved at skabe en kløft mellem en svært bevæbnet kriger-overklasse
som bestod af meget få,
og den store, brede befolkning,
som pludselig var ude af stand til at gøre modstand mod krigerstanden.
Denne politik er lidt paradoksal.
Hideyoshi, som selv havde bevæget sig fra at være landsbybo
helt op til magtens tinde, fratog sine ligemænd magten.
Han lukkede faktisk døren bag sig.
Udover at udstede love, som adskilte klasserne
og fratage befolkningen deres våben,
udstedte Hideyoshi et edikt, som fik store følger. "Fredsediktet".
Ediktet gjorde det ulovligt for en daimyo selv at føre krig
og gjorde Hideyoshi til den eneste i Japan,
som afgjorde, hvornår og hvordan en krig skulle føres.
Hideyoshis altomfattende fredsedikt
havde kun midlertidig effekt i norden.
Sidst i 1580'erne havde Date Masamune hurtigt og dramatisk
øget familien Dates magt.
Hideyoshis støtter havde fortalt Data Masamune,
at hvis Masamune blev ved med at bekrige sine naboer,
ville Hideyoshi skride ind.
Hideyoshi forventer simpelthen, at Masamune underkaster sig.
Det gør han ikke.
Han vil ikke bøje sig.
Masamune ønskede at armere norden mod vesten…
…at slå ring om sit domæne og sine allierede
og gøre det klart for alle, ikke kun Hideyoshi,
at norden ikke var til at spøge med.
Besejringen af Ashina-klanen var en af Masamunes højeste prioriteter.
Familien Ashina var en meget gammel slægt i norden.
De var en af de mest respekterede
og velansete familier blandt regionens krigere.
Og Masamune så altid Ashina-klanen
som en af sine vigtigste modstandere og en alvorlig trussel.
Hvis han kunne besejre Ashinaerne og erobre deres territorier,
ville Masamune blive
en af landets mest magtfulde jordbesiddere
med kontrol over stort set hele det nordøstlige Japan.
Sidst i 1580'erne
bød der sig uventet en spændende mulighed for Masamune.
En Ashina-lensherre ved navn Morikuni
gik over til Date-klanen
og afslørede, at Ashinaerne som en konsekvens
af interne stridigheder var stærkt svækkede.
Selv om Hideyoshis forbud mod krig provinserne imellem
nu var gældende,
tror jeg, Masamune så det som en mulighed,
som var alt for fristende til ikke at udnytte.
Masamune ved, at en sejr over Ashinaerne
vil gøre ham til den mægtigste hersker i Nordjapan.
Men en sejr er langt fra sikker.
Ashinaerne er brutale, og hvis han taber, betyder det den sikre død.
Men på trods af risikoen invaderer han med en styrke på over 20.000 mand.
Et lidt mindre antal Ashina-krigere sendes ud for at afskære ham vejen,
og dermed er scenen sat til et af periodens mest notoriske slag.
Da Dates styrker invaderer Izu,
møder de forsvarsstyrkerne ved Suriagehara.
Masamune fortrækker til bagtroppen med sin beredne livgarde,
og de to styrker slår lejr for natten og bygger deres forsvarsværker.
Masamune var overbevist om, det ville blive en massakre
hvis lige Ashinaerne aldrig havde oplevet.
Da dagen gryede indledte Ashinaerne et frontalangreb.
De var i tæt håndgemæng og kæmpede vildt mand mod mand.
Men straks efter daggry rejser der sig en støvstorm…
…som blæser ind i soldaternes øjne.
Og så går det rigtigt galt.
Om formiddagen begynder Dates linjer at gå i opløsning.
Det stod Masamune lysende klart, at hans klans skæbne stod på spil.
Masamune red op i front på venstre flanke sammen med sin beredne livgarde.
Og de ramte Ashinas flanke som en hammer.
De behøvede bare at omringe modstanderne
og hugge dem ned på stedet.
Det var ikke et slag, det var en massakre.
Sejr!
Ifølge optegnelserne om slaget
blev over 2500 hoveder hugget af
og fremvist på behørig vis for Masamune efter slaget.
Her var en mand, som tog chancer for at få sin vilje.
Efter sejren over Ashinaerne, som var en stor magtfaktor i norden,
tager Masamune nu selv titlen
og bliver nordens mægtigste krigsherre.
Det gør ham utroligt stærk.
Ham bør holde øje med og tage alvorligt.
Hideyoshi kunne ikke længere ignorere Masamune.
Mindre end et år efter Slaget ved Suriagehara
rider Hideyoshi og hans hær nordpå til Masamunes dørtrin.
Hideyoshis mål er Hojo-klanen,
en af de sidste krigerfamilier, som er imod hans styre.
Hideyoshis styrker belejrer Hojoernes fæstning, borgen Odawara.
Som en troskabsprøve
beordrer Hideyoshi nordens øvrige daimyo til at sværge ham troskab
og slutte sig til ham i slaget mod Hojoerne.
Næsten alle indvilliger straks.
Men en vover at tøve med at svare.
Han har hidtil ignoreret alle Hideyoshis ordrer om at give møde ved hoffet.
Nu modtager Date et brev fra Hideyoshi.
En ordre om at slutte sig til ham i belejringen af Hojoernes borg Odawara.
Hans deltagelse i belejringen var blot en formalitet.
Lydighed mod Hideyoshi.
Det var den endelige prøve.
Masamune vidste godt, at hvis Hideyoshi besejrede Hojoerne,
blev han det næste mål.
Og det slag var Masamune klar over, han ikke kunne vinde.
Masamune ville drage til belejringen af Odawara.
Men på sine egne betingelser.
Han samlede sin hær og påbegyndte en langsom march mod belejringen.
Han kommer med mange undskyldninger om dårlige veje og hindringer.
Masamune kan meget vel have tænkt, at måske vandt Hideyoshi, måske ikke.
Og før han vælger side,
vil han se, hvem der har overtaget.
Til sidst havde Hideyoshi så mange ressourcer
og så mange mænd, at han besejrede Hojoerne og indtog Odawara.
Langt om længe ankommer Masamune og hans soldater til Hideyoshis lejr.
Han er iklædt sin fineste, hvide, lange kimono og bærer kun et kort sværd.
Hvidt symboliserer renhed,
og i denne forbindelse symboliserer det død,
hvilket underbygges af at han bærer sit korte sværd,
som han ville begå rituelt selvmord med, hvis Hideyoshi beordrede det.
Måske var det en anerkendelse af at han kunne miste livet
på grund af sin uvillighed til at slutte sig til Hideyoshi noget før.
Måske var det et nummer for at få Hideyoshis sympati.
Men hans tilgang var i hvert fald ikke fej.
Hideyoshi stiller Masamune for et tribunal bestående af hans bedste generaler,
deriblandt Tokugawa Ieyasu.
Og de spørger ham, hvorfor han ikke anerkendte Hideyoshis position noget før
eller reagerede på hans breve.
Masamune prøver at slå det hen ved at sige:
"Jeg er bare en bondeknold.
Jeg kan ikke begå mig blandt store ledere som Dem."
Selv da han står ansigt til ansigt med døden, giver Masamune sig ikke en tomme.
Han er her,
og han har forklaret sig,
og hvis det ikke er godt nok, er han villig til at dø.
Men han vil ikke underkaste sig.
Hvis du var kommet lidt senere, havde du mistet hovedet.
Javel.
Hideyoshi skånede hans liv.
Dig kan jeg lide.
Hideyoshi fornemmede åbenbart,
at han kunne få gavn af Masamune i fremtiden.
Tak.
Kom med sake!
Hideyoshi fik uskadeliggjort Masamune
uden at skulle gribe til det endegyldige, apokalyptiske blodbad,
som mange havde forventet.
Han tvinger fjenderne til forhandlingsbordet.
Han tvinger sine fjender til at godtage den politiske balance.
Han får de store daimyo til at acceptere, at det er på tide at stoppe borgerkrigen.
Masamune er sat på plads, og Hojoerne er besejret,
så Hideyoshi har præsteret det, Nobunaga ikke kunne.
For første gang i mere end 120 år
ledes hele Japan af én krigsherre.
Med sin dristige anvendelse af vold, politik og diplomati
har en mand født som bonde nået magtens tinde.
Omkring 1590 står Hideyoshi overfor et lidt paradoksalt problem,
nemlig at han har opnået så stor succes så hurtigt
og nu har støtte fra en stor gruppe daimyo,
og han mener nok, at han må holde dem beskæftiget.
De var erobrere.
De var vokset op i et samfund, hvor man, hvis man ikke erobrede, så døde man,
og ens familie døde, og man mistede sine len.
Når der ikke er mere at erobre i Japan, hvad gør man så?
Det er et problem for Hideyoshi,
som har arbejdet på at afslutte krigen. Hvad gør man med samuraierne?
Så han udtænker
en fantastisk og fuldstændig overmodig plan.
Krigeren, som aldrig begået fejl på slagmarken,
er ved at begå en af sit livs største strategiske fejl
og udløse en af de største katastrofer i Japans historie.
Tekster af: Henriette Saffron