‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎JAPONIA
‎După ce a unificat mare parte din Japonia, ‎temutul samurai Oda Nobunaga a murit.
‎Susținătorul său, Hideyoshi,
‎a lansat o lovitură de stat ‎și a preluat puterea.
‎Înfuriat, puternicul general Katsuie ‎s-a hotărât să preia el controlul țării.
‎A pornit să atace cele trei fortărețe ‎ce păzesc ținuturile inamicului.
‎Două au căzut.
‎A mai rămas a treia, Shizugatake.
‎Pentru a o cuceri, își trimite nepotul, ‎pe Morimasa.
‎Dacă reușește, s-a zis cu Hideyoshi.
‎JAPONIA
‎Sakuma Morimasa știa cât e de important ‎să cucerească fortăreața Shizugatake.
‎Dar fortăreața a rezistat.
‎Și cu cât rezista mai mult,
‎cu atât existau mai multe șanse ‎ca Hideyoshi să-i vină în ajutor.
‎În orice asediu, dacă ești cel care atacă,
‎ești foarte vulnerabil ‎la atacul unei armate de întărire.
‎Ești atent la castel, așa cum e și normal.
‎Asta înseamnă ‎că stai cu spatele la restul lumii.
‎Shibata Katsuie era atât de îngrijorat…
‎încât a trimis un mesager către Sakuma,
‎spunând: „Renunță la Shizugatake.
‎Ocupă una dintre ‎celelalte două fortărețe cucerite.”
‎Morimasa ignoră ordinul.
‎Credea că are timp să continue asediul.
‎„Shizugatake va fi al meu până la apus.”
‎Acesta a fost răspunsul ‎trimis stăpânului său.
‎Shibata nu era convins.
‎Știa că Sakuma Morimasa era ‎foarte vulnerabil la un atac din spate
‎al armatei lui Hideyoshi.
‎Chiar dacă provenea ‎din cea mai joasă clasă de samurai,
‎Hideyoshi a demonstrat ‎că are o strategie incredibilă.
‎Un maestru tactician.
‎E un comandant foarte talentat, ‎cu o reputație dovedită în luptă.
‎Când au sosit mesajele care îl informau ‎ce se petrece la Shizugatake…
‎se pare că a decis ‎că trebuie să profite de moment.
‎E timpul să mergem!
‎Hideyoshi i-a spus mesagerului ‎că va trimite întăriri imediat.
‎ISTORIC
‎Vor trebui să reziste.
‎După mine!
‎Hideyoshi era renumit pentru abilitatea sa ‎de a mișca trupele foarte repede.
‎S-a gândit ‎că, dacă trimite forțe la Shizugatake,
‎s-ar putea să aibă o ocazie de contraatac,
‎să distrugă armata atacatorilor ‎și să câștige un avantaj decisiv.
‎Sakuma Morimasa și-a dat seama ‎ce se întâmplă
‎când s-a uitat în vale…
‎și a văzut sute de samurai ‎ai lui Hideyoshi
‎mărșăluind pe cărările bătute de munte.
‎A fost un mare șoc pentru Morimasa.
‎A încercat cu disperare ‎să reorganizeze armata,
‎să organizeze o linie defensivă ‎împotriva forțelor lui Hideyoshi…
‎dar era deja prea târziu.
‎Oamenii lui Morimasa erau dezorganizați.
‎Iar armata lui Hideyoshi avea ‎avantajul considerabil al surprizei.
‎Bătălia de la Shizugatake ‎a fost o luptă corp la corp aprigă.
‎Un masacru absolut…
‎într-un spațiu foarte îngust.
‎Am câștigat!
‎Viața lui Katsuie e în mâinile mele!
‎În curând, ‎oamenii lui Sakuma fugeau de pe munte
‎ca să se adăpostească ‎în castelul lui Shibata.
‎Armata lui Hideyoshi i-a urmărit.
‎După trei zile de asediu,
‎Katsuie știa că nu mai avea speranță.
‎Până la urmă,
‎Katsuie a trebuit să aleagă moartea.
‎Așa că a comis ‎seppuku‎.
‎Victoria lui Hideyoshi la Shizugatake ‎a fost una decisivă.
‎Acum Hideyoshi era ‎conducătorul de facto al Japoniei
‎și moștenitorul domeniului ‎lui Oda Nobunaga.
‎Hideyoshi e o figură rară ‎în istoria politică
‎despre care se poate spune ‎că a avut o viziune.
‎Că avea un simț al noilor posibilități, ‎dincolo de așteptările celorlalți.
‎Trebuie să ne amintim
‎că războiul civil dura de un secol ‎în Japonia.
‎Toți japonezii știau ce e războiul.
‎Hideyoshi încerca ‎să creeze un sistem politic stabil
‎care să elimine războaiele civile.
‎Deși Hideyoshi devenise ‎cel mai puternic ‎daimyo ‎din Japonia,
‎încă era în pericol.
‎Existau ‎daimyo‎ importanți ‎care voiau puterea.
‎Mai era și Tokugawa Ieyasu,
‎cu care trebuia să facă o alianță fermă.
‎Așa că nu era în siguranță.
‎Cu toate că amândoi au luptat ‎cot la cot cu Nobunaga
‎în multe bătălii…
‎Ieyasu nu fusese ‎subordonatul lui Nobunaga, ci un aliat.
‎Deci era cam umilitor pentru Ieyasu
‎ca unul dintre subordonații lui Nobunaga
‎să se poarte brusc ‎de parcă ar fi la cârma întregii Japonii.
‎Ieyasu avea propriile ambiții ‎să-l înlocuiască pe Hideyoshi,
‎să devină cel mai puternic om al țării.
‎E un strateg foarte răbdător.
‎Știe că ar trebui să lovească ‎și să-și angreneze forțele
‎doar când este într-un avantaj clar.
‎Deci, trebuie că se alieze cu ‎daimyo ‎potriviți pentru a-l învinge pe Hideyoshi.
‎Ieyasu crede că cea mai bună mișcare e ‎să-l sprijine
‎pe cel de-al doilea fiu ‎al lui Oda Nobunaga, Oda Nobukatsu.
‎Oda Nobukatsu susținea că era ‎adevăratul moștenitor al lui Nobunaga,
‎iar Hideyoshi preluase puterea ilegal.
‎Tokugawa Ieyasu a văzut alianța lui ‎cu Oda Nobukatsu
‎ca o ocazie de a-l răsturna pe Hideyoshi ‎înainte de a fi prea puternic.
‎Și probabil credea că, ‎la momentul potrivit,
‎se va descotorosi de Nobukatsu ‎și va prelua puterea pentru el.
‎A fost un risc pentru Ieyasu.
‎Avea reputația de a fi răbdător, precaut,
‎dar, uneori, și cei mai răbdători ‎trebuie să riște,
‎iar acesta ar fi fost cel mai mare risc ‎din cariera lui Ieyasu.
‎Sprijinit de trupele lui Nobukatsu,
‎Ieyasu își conduce armata împotriva ‎forței mult mai mari a lui Hideyoshi.
‎Au loc mai multe lupte sângeroase, ‎dar se termină în impas.
‎Planul lui Ieyasu a dat greș.
‎Acum, sperând să salveze ‎ce poate din armata sa
‎și să supraviețuiască, ‎vicleanul Ieyasu riscă din nou.
‎Se hotărăște să se întâlnească cu ‎Hideyoshi și să vadă dacă pot face pace.
‎Asta poate să fie fatal pentru Ieyasu.
‎Există o șansă ca Hideyoshi ‎să-l tragă pe sfoară.
‎Dacă se întâlnea cu Hideyoshi, ‎îi oferea acestuia ocazia să îl omoare.
‎Niciunul nu avea încredere în celălalt.
‎Hideyoshi ar fi avut niște avantaje ‎dacă îl ținea aproape pe Ieyasu.
‎Avea o armată mare, era un general abil.
‎Deci, pentru el, erau beneficii ‎dacă Ieyasu îi era aliat loial.
‎Ieyasu trebuia să se supună
‎și să-l recunoască pe Hideyoshi ‎ca superior,
‎în schimbul terminării ostilităților
‎și al poziției de mâna dreaptă ‎a lui Hideyoshi.
‎Așa că fac ce era tradițional, ‎fac schimb de ostatici.
‎Ieyasu își dă al doilea fiu lui Hideyoshi ‎pentru a fi adoptat.
‎Iar Hideyoshi își dă mama, ‎pe care o iubea foarte mult, lui Ieyasu.
‎Principiul sistemului de ostatici ‎era simplu…
‎Dacă celălalt comandant ar rupe pacea, ‎ostaticii ar fi executați.
‎Deci, Hideyoshi mizează că va putea ‎menține această alianță cu Ieyasu
‎și că Ieyasu nu va deveni prea puternic
‎pentru a încerca să-l detroneze.
‎După decenii de război civil în Japonia,
‎niciun ‎daimyo ‎n-are încredere în celălalt.
‎Dar trebuie să înceapă să accepte
‎că trebuie să trăiască unul cu altul
‎și nu să se distrugă reciproc.
‎Și asta se întâmplă acum.
‎Prin această alianță,
‎Ieyasu va proteja flancul estic ‎al lui Hideyoshi,
‎lăsându-l pe Hideyoshi ‎să se axeze pe unificarea centrului țării.
‎Dar, pentru a uni țara, ‎Hideyoshi avea nevoie de legitimitate.
‎Fără îndoială ‎că Hideyoshi și-a câștigat locul în vârf,
‎dar, evident, într-o societate ‎încă foarte conștientă
‎de titlu, prestigiu, descendență,
‎Hideyoshi părea să aibă ‎un obstacol de netrecut.
‎Adevărata legitimitate în Japonia provine ‎de la figura Împăratului,
‎dar e o figură, în esență, simbolică
‎și nu una care conduce.
‎Deci, în istoria japoneză,
‎autoritatea a fost deținută mai des ‎de prim-miniștri.
‎În cazul lui Hideyoshi, ‎ca să obțină legitimitate,
‎trebuia să devină prim-ministru.
‎Dar, pentru asta,
‎trebuia să ai descendența corectă.
‎Trebuia să fii dintr-o anumită ‎ramură a familiei Fujiwara,
‎iar Hideyoshi, desigur, ‎ca fiu de țăran, nu era.
‎Familia Fujiwara a dominat curtea ‎de cel puțin 400 de ani.
‎Strategia lui Hideyoshi a fost ‎să lucreze îndeaproape cu curtea.
‎A cerut curții ‎să-i prezinte posibile descendențe
‎și alte lucruri ‎care i-ar oferi legitimitate.
‎În schimb, el ar ajuta curtea,
‎ar ajuta ‎la reconstruirea palatelor distruse
‎și la creșterea prestigiului curții.
‎În mod misterios, ‎curtea a găsit acte care dovedeau
‎că Hideyoshi era, de fapt, ‎descendent al familiei Fujiwara.
‎Și-a fabricat un nou arbore genealogic ‎din nimic.
‎Fiind adoptat în familia Fujiwara,
‎Hideyoshi a putut revendica titlul ‎de prim-ministru.
‎Ascensiunea meteorică a lui Hideyoshi ‎l-a făcut cel mai puternic om din Japonia.
‎În doar cinci ani, ‎a reușit să-și extindă teritoriul
‎de la o treime din țară ‎la aproape jumătate,
‎iar acum e dornic să ocupe și restul.
‎Dar dușmani puternici încă se opun ‎dorinței lui de control total.
‎În est, cei din clanul Hōjō se consideră ‎conducătorii de drept ai Japoniei,
‎iar în nord, din clanul Date,
‎se ridică un nou pretendent,
‎un lider tânăr, ambițios și neînfricat,
‎care e hotărât să stea ‎în calea lui Hideyoshi:
‎Date Masamune.
‎Ca fiul cel mai mare al clanului său,
‎Masamune avea ‎un sentiment de îndreptățire,
‎dar acesta a fost exacerbat ‎de faptul că, în copilărie,
‎fusese lovit de varicelă.
‎Aceasta era considerată ‎o boală a omului de rând.
‎Și nu numai că i-a afectat tot corpul,
‎dar a cauzat și o infecție ‎la un vas lacrimal,
‎făcând ca ochiul să îi iasă din cap.
‎Aproape imediat după ce a fost…
‎numit succesor, ‎mama lui a încercat
‎să-l asasineze ‎și să-l înlocuiască cu fratele lui.
‎Ochiul lui drept încă afectat
‎l-a făcut să nu pară întreg în ochii ei.
‎În acel moment, Masamune a decis
‎să își smulgă ochiul, ‎ca să scape de vulnerabilitate.
‎A ajuns să fie cunoscut ca ‎Dokuganryu‎, ‎Dragonul cu un ochi din Oshu.
‎A cerut supunere. ‎Voia putere și, mai ales, respect.
‎Asta a devenit forța motivatorie ‎a lui Masamune.
‎Cei care îi erau loiali, așa cicatrizat ‎și marcat cum era, puteau fi de încredere.
‎Oricine altcineva trebuia doborât.
‎Masamune a trebuit să calce ‎sub picioare aceste persoane.
‎Masamune are prima provocare serioasă ‎foarte devreme în carieră.
‎Unul dintre cei mai apropiați aliați ‎ai tatălui său, Ouchi Sadatsuna,
‎a fost tentat să se îndepărteze ‎de sprijinul lui Masamune
‎de către vechiul dușman al familiei sale, ‎clanul Ashina.
‎Cred că Sadatsuna văzuse în tânărul stăpân ‎o personalitate instabilă,
‎care nu putea ține clanul împreună.
‎Revolta lui Sadatsuna trebuia ‎să fie zdrobită imediat.
‎Masamune decide să acționeze decisiv ‎și declară război împotriva lui Sadatsuna.
‎Masamune ordonă forțelor sale ‎să atace castelul Odemori.
‎Era absolut necesar să facă ‎cea mai brutală declarație de intenție
‎în atacul asupra lui Ouchi.
‎Puterea loviturii ar fi arătat ‎ce fel de om este.
‎După ce a înconjurat castelul,
‎Masamune a ordonat forțelor sale ‎să ucidă toți locuitorii castelului.
‎Masamune a scris:
‎„Nu am cruțat pe nimeni, ‎nici femei, nici copii.
‎I-am ucis pe toți, inclusiv câinii.”
‎Faptul că Masamune a fost dispus ‎să-i ucidă pe toți
‎trebuie să fi avut un motiv
‎și cred că acel motiv a fost ‎să creeze frica.
‎Un monstru cu un singur ochi ‎care atacă vasali rebeli,
‎pentru a-i învăța lecția supremă.
‎Hideyoshi aude de ascensiunea lui.
‎Își dă seama ‎că Masamune e o forță de temut în nord
‎și că, la un moment dat,
‎dacă lucrurile continuă tot așa,
‎cei doi fie vor trebui să se înțeleagă, ‎fie să se lupte.
‎JAPONIA
‎Grijile lui Hideyoshi cu privire ‎la Masamune se confirmă
‎când Dragonul cu un ochi lansează un val ‎de atacuri asupra rivalilor săi‎,
‎cufundând nordul într-un război civil.
‎Acțiunile lui Masamune îl fac pe Hideyoshi ‎să ia în calcul o abordare îndrăzneață,
‎care speră că va pune capăt ‎vărsării de sânge din ultimul secol
‎și va uni toată Japonia sub steagul său.
‎Pentru asta, plănuiește să folosească acum ‎altceva în afară de sabie.
‎Imediat ce Hideyoshi și-a întărit puterea,
‎a început să producă legi.
‎Acestea avau ‎să schimbe profund structura societății.
‎Una dintre primele reforme impresionante ‎pe care Hideyoshi le-a întreprins
‎a fost să ordone ceea ce a fost numită ‎„vânătoare de săbii”.
‎Cu alte cuvinte, ‎și-a trimis emisari în toată țara
‎ca să rechiziționeze armele ‎de la oamenii de rând.
‎În Evul Mediu târziu, ‎armele erau răspândite,
‎iar acest lucru contribuia ‎la instabilitate
‎și rezistență politică.
‎E mai greu să te opui ‎stăpânirii politice a războinicilor
‎dacă nu ai arme.
‎Deci încerca, într-un fel,
‎să stabilizeze structura socială a țării,
‎creând o barieră ‎între o clasă de elită puternic înarmată,
‎ce reprezenta o minoritate,
‎și o populație vastă cu oameni de rând,
‎care, dintr-o dată, n-a mai putut rezista ‎clasei războinicilor.
‎E o ironie în politica asta.
‎Hideyoshi, care s-a ridicat ‎din rândul oamenilor obișnuiți
‎până în vârful piramidei,
‎îi dezarma acum pe ai lui.
‎Practic închidea ușa după el.
‎Pe lângă emiterea acestor legi ‎care separau clasele
‎și dezarmau populația în fața samurailor,
‎Hideyoshi a emis un alt edict ‎cu consecințe uriașe,
‎numit „edictul păcii”.
‎Acesta interzicea oricărui ‎daimyo ‎să declanșeze independent un război,
‎Hideyoshi devenind singurul din Japonia
‎care hotăra când începe un război ‎și cum va fi purtat.
‎Edictul atotcuprinzător al lui Hideyoshi
‎pare să fi avut un efect temporar în nord.
‎La sfârșitul anilor 1580,
‎Date Masamune a extins rapid și dramatic ‎puterea familiei Date.
‎Adepții lui Hideyoshi i-au transmis ‎lui Masamune
‎că, dacă va continuă ‎să se războiască cu vecinii,
‎Hideyoshi va lua măsuri împotriva lui.
‎Hideyoshi se aștepta ca Masamune ‎să se supună ordinului său.
‎Dar n-a făcut-o.
‎Nu voia să cedeze.
‎Masamune a vrut să înarmeze nordul ‎împotriva vestului…
‎pentru a-și proteja domeniul și aliații
‎și a transmite un mesaj clar oricui, ‎nu doar lui Hideyoshi,
‎să nu se pună cu nordul.
‎Pentru Masamune, înfrângerea ‎clanului Ashina era o prioritate.
‎Familia Ashina avea ‎o istorie lungă în nord.
‎Era printre cele mai respectate familii ‎de războinici din regiune.
‎Iar Masamune a considerat mereu ‎clanul Ashina
‎drept unul dintre cei mai mari rivali ‎și o amenințare serioasă.
‎Dacă reușea să îi cucerească ‎și să le ia teritoriile,
‎Masamune ar fi deținut
‎unul dintre cele mai puternice teritorii ‎din țară,
‎cu control asupra întregii părți ‎de nord-est a Japoniei.
‎La sfârșitul anilor 1580,
‎în poala lui Masamune ‎a căzut o oportunitate interesantă.
‎Un lord Ashina, pe nume Morikuni,
‎a trecut în tabăra Date,
‎dezvăluind că forțele Ashina erau, ‎ca urmare…
‎a luptelor politice interne,
‎foarte reduse.
‎Chiar dacă interdicția războaielor ‎dintre provincii
‎impusă de Hideyoshi era în vigoare,
‎cred că Masamune a văzut asta ‎ca pe o oportunitate mult prea tentantă
‎ca să nu profite de ea.
‎Știe că victoria asupra clanului Ashina
‎îl va face cel mai puternic lord ‎din Japonia de nord.
‎Dar victoria nu e sigură.
‎Clanul Ashina e feroce și, dacă pierde, ‎va înfrunta o moarte sigură.
‎Dar, în ciuda acestor riscuri, invadează ‎cu o armată de peste 20.000 de soldați.
‎Un număr mai mic de războinici Ashina ‎este trimis să-l intercepteze,
‎pregătind scena pentru una dintre ‎cele mai cunoscute bătălii ale vremii.
‎Când forțele Date invadează Izu,
‎se întâlnesc cu apărătorii ‎într-un loc cunoscut ca Suriagehara.
‎Masamune se retrage ‎cu cavaleria sa în spate,
‎iar cele două armate se opresc ‎pentru a înnopta și își ridică apărările.
‎Masamune era sigur ‎că acesta va fi un masacru
‎cum nu mai văzuse clanul Ashina ‎până atunci.
‎În zori, armata Ashina ‎se confruntă cu forțele Date.
‎Era o încăierare feroce, ‎o luptă sălbatică corp la corp.
‎Dar, după zori, ‎începe o furtună mare de praf
‎care suflă direct în ochii acestor trupe.
‎Lucrurile se înrăutățesc.
‎Până la miezul dimineții, ‎rândurile Date încep să cedeze.
‎Masamune și-a dat seama foarte clar ‎că soarta clanului său era în pericol.
‎Masamune însuși s-a dus în fruntea ‎flancului stâng, cu garda lui călare.
‎Au lovit flancul Ashina ‎cu forța unui ciocan.
‎Tot ce trebuia să facă era ‎să încercuiască adversarii
‎și să-i taie pe loc.
‎Asta n-a fost o luptă, a fost un masacru.
‎Victorie!
‎Conform arhivelor bătăliei,
‎peste 2500 de capete au fost luate
‎și expuse în mod oficial ‎pentru Masamune după luptă.
‎Era un om dispus să riște ‎ca să câștige ceea ce era al lui.
‎După ce a câștigat lupta cu Ashina, ‎care era o mare putere în nord,
‎Masamune preia acum acest titlu
‎și devine cel mai puternic ‎comandant din regiune.
‎Devine o forță puternică,
‎ce trebuie urmărită ‎și luată în considerare.
‎Pentru Hideyoshi, prezența lui Masamune ‎era ceva ce nu mai putea ignora.
‎JAPONIA
‎La mai puțin de un an ‎de la bătălia de la Suriagehara,
‎Hideyoshi și armata sa uriașă ‎merg spre nord, la ușa lui Masamune.
‎Ținta lui Hideyoshi e clanul Hōjō,
‎una dintre ultimele familii de războinici ‎care i se opune.
‎Forțele lui Hideyoshi asediază ‎fortăreața Hōjō, castelul Odawara.
‎Ca semn al loialității lor,
‎Hideyoshi ordonă tuturor ‎daimyo ‎din nord ‎să îi jure credință
‎și să i se alăture ‎împotriva clanului Hōjō.
‎Aproape toți sunt de acord imediat.
‎Dar cineva îndrăznește ‎să-și amâne răspunsul.
‎După ce a ignorat ordinele anterioare ‎ale lui Hideyoshi de a veni la curte,
‎lordul Date primește un nou mesaj ‎de la Hideyoshi.
‎Un ordin de a i se alătura ‎în asedierea castelului Hōjō din Odawara.
‎Prezența lui la asediu ‎era doar o formalitate.
‎Supunere față de Hideyoshi.
‎Aceasta era miza supremă.
‎Masamune știa că, ‎dacă Hideyoshi învingea clanul Hōjō,
‎el ar fi urmat.
‎Era o lupta pe care Masamune ‎știa că nu o poate câștiga.
‎Masamune se va duce ‎la asediul castelului Odawara.
‎Dar o va face în condițiile lui.
‎Și-a pregătit armata și a pornit lent ‎de-a lungul țării spre asediu.
‎Și vine cu multe scuze:
‎„Drumurile sunt proaste”. ‎„M-a întârziat asta.”
‎E posibil ca Masamune să creadă ‎că exista șansa ca Hideyoshi să piardă.
‎Și înainte să ia o decizie finală,
‎voia să vadă cine are un avantaj.
‎În cele din urmă, ‎Hideyoshi a mobilizat atâtea resurse
‎și atât de mulți oameni, ‎încât a învins Hōjō și a cucerit Odawara.
‎Până la urmă, Masamune și trupele sale ‎au ajuns în tabăra lui Hideyoshi,
‎îmbrăcat în cel mai bun și alb chimono, ‎având doar o sabie scurtă.
‎Albul reprezintă puritatea,
‎și, în acest context, reprezintă moartea,
‎întărită de sabia scurtă purtată de el,
‎pe care ar folosi-o să se sinucidă, ‎dacă Hideyoshi i-ar fi ordonat.
‎Poate că a fost o recunoaștere ‎că putea fi ucis
‎pentru că nu a vrut să se alăture ‎forțelor lui Hideyoshi înainte de asta.
‎Poate că a fost un truc ‎ca să câștige simpatia lui Hideyoshi.
‎Dar, cu siguranță, ‎atitudinea lui nu a fost una de lașitate.
‎Hideyoshi l-a pus pe Masamune în fața ‎unui tribunal al celor mai mari generali,
‎inclusiv Tokugawa Ieyasu.
‎Și l-au întrebat de ce nu a recunoscut ‎poziția lui Hideyoshi mai devreme
‎și nu a răspuns la scrisori.
‎Masamune a încercat să iasă basma curată,
‎spunând: „Eu sunt din popor.
‎Nu sunt obișnuit cu regulile ‎marilor conducători ca voi.”
‎Chiar și în fața morții, ‎Masamune nu cedează.
‎E aici și și-a expus motivele.
‎Dacă nu erau suficiente, ‎era gata să moară pentru ele.
‎Dar nu va îngenunchea în fața nimănui.
‎Dacă ai fi întârziat mai mult, ‎ți s-ar fi tăiat capul.
‎Înțeleg.
‎Hideyoshi i-a cruțat viața.
‎Îmi placi.
‎Se pare că Hideyoshi a simțit
‎că Masamune ar putea fi un aliat prețios ‎dacă ar rămâne în viață.
‎Mulțumesc.
‎Adu niște sare!
‎Hideyoshi l-a neutralizat pe Masamune
‎și a făcut-o fără vărsarea de sânge ‎apocaliptică, atotcuprinzătoare și finală
‎la care s-au așteptat mulți.
‎Își forțează dușmanii ‎să vină la negocieri.
‎Îi forțează să fie de acord ‎cu acest echilibru politic.
‎Îi obligă pe marii ‎daimyo ‎să fie de acord să se oprească.
‎Să oprească războiul civil.
‎Odată cu supunerea lui Masamune ‎și învingerea clanului Hōjō,
‎Hideyoshi a reușit în sfârșit ‎ceea ce Nobunaga nu a putut.
‎JAPONIA
‎Pentru prima dată în peste 120 de ani,
‎toată Japonia e condusă ‎de un singur comandant.
‎Prin folosirea îndrăzneață a violenței, ‎politicii și diplomației,
‎un bărbat născut țăran ‎a ajuns la apogeul puterii.
‎Hideyoshi, în jurul anului 1590, ‎se confruntă cu o problemă ironică.
‎A avut un succes ‎atât de mare și atât de rapid
‎și acum are foarte mulți ‎daimyo ‎în subordinea sa.
‎Deci simte nevoia să-i țină ocupați.
‎Acești oameni erau cuceritori.
‎Au crescut într-o societate în care,
‎dacă nu cucereai, mureai,
‎familia ta murea ‎și ți se luau pământurile.
‎Când nu mai e pământ ‎de cucerit în Japonia, ce faci?
‎E o problemă pentru Hideyoshi,
‎care a muncit zeci de ani ‎ca să pună capăt războiului.
‎Ce faci cu samuraii?
‎Așa că el concepe
‎o propunere fantastică ‎și complet megalomaniacă.
‎Pentru cineva ‎care n-a greșit niciodată în luptă,
‎va face cea mai mare ‎eroare strategică a vieții sale
‎și va aduce cea mai mare catastrofă ‎din istoria Japoniei.
‎Subtitrarea: Dan Anescu