PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Poháněný bezohlednou a maniakální ambicí dobýt střední Japonsko,
Nobunaga zničil mnoho nepřátel, kteří ho podcenili.
Jeho brutální vojenská tažení,
která měla oslabit mocné buddhistické instituce,
proti němu popudila velké množství obyvatel.
Dokonce i někteří generálové zvažují svou věrnost Nobunagovi.
Nikým neporažený,
Nobunaga nyní cílí na skupinu horských rebelů z provincie Iga,
kteří odmítají přijmout jeho feudální vládu.
PROVINCIE IGA (STŘEDNÍ JAPONSKO)
Po 150 let si ti takzvaní „rebelové z Igy“
vládli sami a všechny vetřelce drželi mimo své území.
Tito lidé byli směskou dřevorubců a farmářů, rybářů
a dalších drsných jedinců, kteří se rozhodli
pro obtížný život na hornatém pobřeží Igy.
Svůj život vykřesali z živoucího kamene
a byli stvořeni z kostí země, na níž žili.
Znali krajinu lépe než kdokoli jiný
a mohli vést to, co bychom nazvali partyzánskou válkou,
proti komukoli, kdo se odvážil na jejich území.
Byli tak zběhlí v těchto partyzánských technikách,
které koneckonců byly to jediné, co měli k dispozici,
že díky tomu vznikly legendy o nindžích z Igy.
Slovo „nindža“, které je nám dnes tak dobře známé,
je v podstatě moderní výklad japonského výrazu,
který znamená utajení
a vyslovuje se šinobi.
Dobrý šinobi zvládne téměř všechno.
Špionáž, jakoukoli formu získávání informací…
i vraždy.
Trénink začínal už ve velmi útlém věku.
Ale vedle běžného bojového umění
se zde učily i techniky přípravy výbušnin
v některých případech i jedů.
Na šinobi se cvičilo také mnoho žen.
Jinými slovy byly vycvičeny jako špionky, vražedkyně, sběračky informací.
Uměly vniknout do domu svého cíle.
Uměly se skrýt všem na očích.
Byly vytrénovány, aby uměly zapadnout do společnosti,
ale aby to dělaly jako špionky šinobi.
Jedna z ženských šinobi se jmenovala Močizuki Čijome.
Byla vycvičena v horských úbočích.
Sblížila se s muži a pak sbírala informace.
Bylo-li to nutné, spaly s nimi.
Když měly potřebné informace, někdy také lidi zabíjely.
Takže byly také vyškoleny k zabíjení.
ODŮV GENERÁL ZABIT V ROCE 1571
Ať jim chcete říkat jakkoli,
šinobi, nindžové nebo rebelové,
tihle lidé rozvíjeli své schopnosti
ve své horské domovině Iga po staletí.
Tvrdé časy a tvrdé skály rodí tvrdé muže a ženy.
S těmito zabijáky, špióny a agenty nebylo radno si zahrávat,
protože za pár mincí zvládli vykonat víc než celá armáda.
A aby přililI olej do ohně,
pokračovali válečníci z provincie Iga v útocích na Odovo území.
Stali se takovým trnem v Nobunagově oku,
že byl rozhodnut je zničit.
Zabijte jednoho každého z nich!
Ti malí červi!
Jak se opovažují?
Přineste mi saké.
Nejenže napadali jeho komunikační kanály,
ale jejich malá provincie přímo sousedila
s územím Nobunagova syna Ody Nobukacua.
Saké! Přineste mi saké!
Oda Nobukacu se rozhodl je zničit jménem svého otce.
Nobukacu byl samozřejmě v mnohém zastíněn svými staršími bratry.
Nobukacu to možná viděl jako příležitost
dokázat svému otci Nobunagovi svou hodnotu.
Plán Ody Nobukacua byl jednoduchý.
Chtěl do Igy vstoupit třemi oddělenými horskými průsmyky,
spojit síly a ty rolníky zničit.
Konvenční Nobukacu
vpochodoval do Igy
a její obyvatele nepovažoval za nic víc než lesní burany.
Muži z Igy přesně věděli, kudy půjdou
a odkud bude nejlepší je napadnout.
Jako mistři partyzánské války
byli rozhodnuti použít své hory jako zbraň.
Když začal boj,
Nobukacuovy síly se snažily přeskupit do bloků a opětovat střelbu…
Útok!
…ale nevěděli, na koho střílí.
Po celou dobu se muži z Igy přesouvali dozadu a dopředu jako příliv.
Vládl tam naprostý zmatek.
Tahle bitva nebyla bitva. Byl to debakl.
Bez řádu, bez cíle.
Během útoku byl zabit jeden z hlavních Nobukacuových generálů.
Pro Odu Nobukacua to bylo naprosté ponížení,
tak nařídil okamžitý ústup.
A na každém metru cesty zpět do Ise
byli štváni místními lidmi,
kteří se chytili holí a kamenů, pokud neměli zbraně,
a házeli je na zoufalé ustupující vojáky.
Přeživší ustupují o překot
a nemají nejmenší tušení, kdo nebo co na ně útočí.
Jak tě může porazit tlupa rolníků?
Jsi hanbou jménu Oda.
To tažení bylo bezprecedentní katastrofa.
To stačí.
Vypadni.
Kdyby ta porážka zůstala bez trestu,
mohla by klidně vést
k větším vzpourám proti němu.
A víme jistě, že Nobunaga byl dost rozzlobený,
aby uvažoval o Nobukacuově popravě.
Zabijte je všechny.
Místo toho ale jeho plán byl jednoduše vymazat Igu z mapy.
V roce 1581 Nobunaga vybral pět svých nejzkušenějších generálů
k masivní invazi do Igy z pěti různých směrů.
Obyvatelé Igy vzdorovali, jak jen mohli.
Nicméně nebyli schopni udělat to,
co udělali při Nobukacuově útoku.
Neměli prostředky na napadení pěti armád.
Nobunagova armáda postupovala
a pálila každou vesnici a každý dům, na které narazila.
A zabila každého, kdo se skryl.
Tohle byla opravdu bitva Davida a Goliáše,
ale tentokrát Goliáš vyhrál.
Všichni, muži, ženy i děti, propadli meči nebo ohni.
Říká se dokonce, že než aby své milované nechali
padnout do rukou nepřítele,
zabíjeli vojáci z Igy své blízké a pak i sami sebe.
Nejen kvůli ochraně rodinné cti, ale i kvůli udržení tajemství.
Tohle byla genocida,
úmyslné a systematické zničení veškerého života v provincii Iga.
Nobunaga byl netolerovatelně ponížen
a celá provincie za to zaplatila životem.
Po úspěšném zklidnění Igy…
Oda Nobunaga dosáhl, řekl bych, zenitu své moci a autority.
MOMOČI SANDAJU VELITEL REBELŮ Z IGY
Byl velmi blízko sjednocení celé japonské země.
Nejenže porazil některá z největších jmen japonské historie,
ale také potvrdil svou moc tím,
že postavil největší pevnost, jakou kdy Japonsko vidělo.
Tou byl hrad Azuči.
Sedmipatrová pevnost byla vyzdobena zcela novým způsobem.
Každé patro pevnosti
mělo jinou sadu symbolů odkazujících k bohům, zvířatům nebo mocným mužům.
Takže když jste šli pevností nahoru,
viděli jste, řekněme, stále vyšší úroveň bytostí.
Ale úplně nahoře, což byla Nobunagova soukromá místnost,
nebylo nic…
až na zrcadlo,
kde mohl sledovat sám sebe.
Stejně jako se Alexandr Veliký nechal zbožštit v egyptských pouštích,
věřilo se, protože Nobunaga tam nechal umístit jen zrcadlo,
což bylo tradičním znakem bohů v Japonsku,
že se považoval za boha.
Stal se z něj krvavý soudce,
kosící všechny třídy
a oblasti v Japonsku
a budující svou vlastní moc.
A po všech těch krvavých vraždách
mu řada lidí v Kjótu začala říkat
Král démonů šestí nebí.
Dostanete se do bodu,
kdy musíte ustoupit ze své moci,
nebo pokračovat v zabíjení.
Nobunaga si vybral to druhé.
JAPONSKO 1582
Takzvaný Král démonů pokračuje ve svém nelítostném plánu expanze
a zaměřuje se na nový cíl,
mocnou rodinu Mori, která vládne velkým územím na západě.
Nařizuje svému dlouholetému důvěryhodnému generálovi Tojotomimu Hidejošimu
zaútočit na jejich hlavní pevnost.
HRAD TAMAKACU
Je to krok, který bude mít hluboký dopad na budoucnost obou mužů.
TOJOTOMI HIDEJOŠI
Hidejoši je nyní jedním z nejlepších generálů
a je pověřen úkolem bojovat
v západním Japonsku proti rodině Mori, jedné z nejmocnějších rodin daimjóů.
Hidejoši obléhal jeden z jejich hradů, Takamacu.
Na hradě bylo asi 5 000 vojáků,
které Hidejoši oblehl se svými 30 000 vojáky.
Nicméně dostal zprávy, že Moriové přichází s více než 40 000 vojáky.
To stavělo Hidejošiho do nebezpečné pozice.
Kdyby podpůrná armáda dorazila,
dostal by se mezi
obránce hradu a jejich hradby a podpůrnou armádu vyslanou Morii.
Hidejoši poslal Odovi Nobunagovi podrobnou zprávu o situaci
a žádal, aby Nobunaga přijel s velkou částí svých sil
a utkal se s přicházející armádou.
Micuhide, pošli své jednotky na pomoc Hidejošimu.
Bude tě následovat.
Nobunaga si uvědomoval naléhavost situace
a přikázal Micuhideovi se co nejrychleji přesunout na západ.
Sám se připravoval, že ho bude následovat se svou armádou.
AKEČI MICUHIDE
Akeči Micuhide měl zajímavý původ.
Vstoupil do Nobunagových služeb jako rónin.
Jinými slovy samuraj, jehož předchozí pán byl zabit v bitvě.
Většina pánů vybírala své vyšší velitele z rodin,
které byly po staletí blízkými spojenci.
Nobunaga je ochotný vzít tohoto tuláka,
který nemá žádné spojení s rodinou Oda, a učinit z něj vůdce.
O JEDENÁCT LET DŘÍVE
Micuhide byl horlivý buddhista
a byl hluboce znepokojený masakrem buddhistů na hoře Hiei.
Prosím, přestaňte!
A víme, že Nobunaga ho občas
urážel na veřejnosti a dokonce ho ponižoval.
Prosím, přestaňte!
Říká se, že mezi mnoha Nobunagovými přečiny proti Micuhidemu
bylo i to, že během jednoho vojenského tažení
Nobunagova brutalita dokonce způsobila
smrt Micuhideovy matky.
Tahle zášť, všechno to špatné zacházení a zneužívání
se hromadí v jeho srdci. To ho asi dohnalo do extrému.
Je čas.
Jdeme do války.
Ano, pane!
Místo aby šel na pomoc Hidejošimu,
Micuhide nařídil svým mužům, aby pochodovali na Kjóto.
A až na poslední chvíli
generálům sdělil svůj plán,
tedy zabít Nobunagu a převzít vládu nad Japonskem.
Nobunaga tu noc odpočíval v malém chrámu v Kjótu jménem Honnó-dži.
Nobunaga má malou skupinu pážat,
a osobních strážců, sloužících jako osobní armáda.
V tuto chvíli je zranitelný.
Tohle je šance, která se už možná nevrátí,
a Micuhide to tak zřejmě vnímá.
Micuhide napochodoval se svou armádou přímo do středu Kjóta
a zahájil zuřivý útok na chrám Honnó-dži.
Nobunagu to naprosto překvapilo.
Když si uvědomil, co se děje…
bojoval statečně až do konce.
Oda Nobunaga si brzy uvědomil, že je všechno ztraceno.
Ale utéct nemohl…
a tak se stáhl do jedné ze zadních místností chrámu.
Pro celý svět to vypadá, jako by byl Nobunagův vzestup nezastavitelný.
Během 20 let vystoupal
od vládnutí jedné části nevýznamné provincie
k řízení třetiny země
a teď, během jediného dne, se svět obrátil vzhůru nohama.
Tohle byl naprosto šokující zvrat, na který nebyl nikdo připraven.
Určitě ne Nobunagův dědic, jeho nejstarší syn Nobutada,
který byl v tu dobu na hradě Azuči, asi 30 kilometrů východně.
Další Micuhidův krok byl,
že se svou armádou napadl Azuči a zavraždil Nobutadu.
Tím, že zabil Nobunagu i jeho dědice,
Akeči Micuhide vytvořil v Japonsku mocenské vakuum,
a to vakuum chtěl sám zaplnit.
Nobunagova smrt rukou Akečiho Micuhideho je šokující.
Velký válečník padl,
a tak politický systém, který všichni považovali za daný,
byl teď volně k mání.
V Kjótu se teď odehrává závod o moc.
V podstatě jsou tři soutěžící. Je tu Akeči Micuhide,
je tu Tokugawa Iejasu na východě,
a pak tu je Tojotomi Hidejoši.
Zatímco se toto odehrává,
Hidejoši v západním Japonsku bojuje s klanem Mori.
S velkou úzkostí čeká na zprávy o posilách
ze srdce Odova území.
Když posel konečně dorazí,
to, co Hidejošimu sdělí, změní směr japonské historie.
Nobunaga je mrtvý.
Hidejoši udělá to, co by věrný bojovník udělat měl.
Pomstí se a ukáže svou věrnost Nobunagovi až za hrob.
Jedenáct dní Micuhideho nikdo nevyzývá.
Hidejoši musí pomstít svého padlého pána,
kvůli obavám, že by se k Micuhidemu mohli přidat další válečníci.
Hidejoši spěchá ke Kjótu, aby se postavil Micuhidemu v bitvě,
která rozhodne o budoucím vládci středního Japonska.
Micuhide byl v tu chvíli šokován,
že byl Hidejoši schopen vrátit se tak rychle.
Věřil, že má čas upevnit svou pozici ve středním Japonsku,
než bude muset čelit nějaké hrozbě.
Přesuneme se tímto směrem.
Ví, že má menší armádu,
proto zaujímá pozici u místa zvaného Jamazaki.
Bitva se odehrála u Jamazaki z toho důvodu,
že hrad Akečiho Micuhidea ležel na velmi úzké přístupové cestě,
kryté horami z jedné strany a řekou z druhé.
Bylo to skvělé místo pro obranu.
Pokud neovládáte terén a vyberete si ho,
abyste nepřátelské přesile zabránili vás obklíčit,
prakticky nemůžete prohrát.
Klasickým příkladem západní historie je bitva u Thermopyl.
Tři sta Sparťanů, kteří udrželi průsmyk proti Peršanům.
To je Micuhideova teorie,
že tuto obrannou výhodu může využít ve svůj prospěch.
Nicméně udělal kritickou chybu.
Neumisťuje vojáky na hoře, která se nazývá Tennózan.
Hidejoši se tam dostává dříve a má tak vyvýšenou pozici.
Hidejoši posílá své pravé křídlo do útoku na Akečiho.
Jakmile se střetnou, vyšle i levé křídlo.
Takže na Akečiho jednotky doráží z obou stran.
Když se rozpoutá boj mezi oběma stranami,
zpočátku to vypadá, že by mohl zvítězit Micuhide.
Bitva u Jamazaki byla mimořádně zuřivá.
Mužské výkřiky, krev crčící ze zranění.
A zejména koncentrovaná palba z arkebuz,
které se nyní staly normou samurajské války.
Bitva se začínala skrývat v oblacích dýmu
a uvnitř toho hustého kouře jste mohli vidět záblesky světla z pušek,
slyšet ržání koní a údery mečů.
Akeči!
Ten nápor je prostě silný.
Micuhide musí utéct.
To Micuhide dokázal.
Tryskem odjel jen s hrstkou věrných stoupenců
a snažil se schovat v nedaleké vesnici.
Viděli ho nějací rolníci.
Micuhide byl obklíčen…
a ubodán k smrti.
Akeči Micuhide je nyní mrtvý,
13 dní poté, co zavraždil svého pána Odu Nobunagu.
Proto byl znám pozdějším generacím
pod poněkud posměšným jménem, jako „třináctidenní šógun“.
Tím, že pomstil svého pána na zrádci Akečim Micuhideovi,
vstupuje Hidejoši do politického vakua, které tu vzniklo.
Reagoval nejrychleji ze všech daimjóů,
v bitvě drtivě porazil Micuhideho
jen dva týdny po smrti Nobunagy
a nyní dal hlavu Akečiho Micuhideho na kůl…
což bylo v podstatě oznámení,
že má Hidejoši v plánu stát se nejmocnějším daimjóem v zemi.
Bylo to varování ostatním.
JUIČI HORIKOŠI HISTORIK
Že pokud se vzbouříte, skončíte takto.
A zároveň to oznamovalo, že Hidejoši
byl tím, kdo toho rebela zabil.
Bylo to jeho tiskové prohlášení.
Hidejoši se narodil bez příjmení, jako plebejec.
Někteří tvrdili, že se narodil jako vyvrhel.
Povstal díky svým výjimečným dovednostem, inteligenci, mazanosti.
Hidejoši…
jeho vzestup se dá nejlépe popsat jako meteorický.
Mnoho rolníků se v té době zapojilo do války
jako pěšáci, ale dotáhnout to dál,
do, pokud to nazveme anachronicky, důstojnické třídy?
To je velmi vzácné.
A výsledek je, že Hidejoši je nyní v pozici,
která byla obvykle pro muže jeho sociálního statusu nepředstavitelná.
Má ohromnou moc.
I když se Hidejoši stal nejmocnějším daimjóem v Japonsku
a získal legitimitu tím, že pomstil smrt svého pána,
je stále v ohrožení.
V jiných částech země na západě a východě, jsou stále velcí daimjóové,
a jsou tu ti, kteří byli Nobunagovými vazaly
a kteří budou chtít moc pro sebe.
V žádném případě není mimo nebezpečí, ale má ze všech nejvýhodnější pozici.
Hidejošiho manželka se jmenovala paní Nene
a hrála zásadní roli v jeho převzetí moci.
Byla to nejdůležitější osoba v jeho životě.
Byla pro něj neuvěřitelnou oporou, jeho skálou.
Měla sama na starosti vše na hradu Osaka.
Měla tedy na starost udržování pořádku.
Když byl pryč, byla vlastně ona daimjó.
Když byl Hidejoši na vojenském tažení, psali si dopisy.
Nene také radila Hidejošimu, co má dělat s rukojmími,
jaké má uzavírat spojenectví a jaké podmínky má klást jiným lidem.
Nene a Hidejoši začali vnímat Japonsko jako svou zemi.
Začali tuto zemi vnímat jako božskou říši, které mohou vládnout.
Pro Hidejošiho to byl jeho osudový okamžik.
Teď měl možnost získat Nobunagova teritoria pro sebe,
ale nejdřív musel vyřadit zbývající opozici
mezi zbývajícími členy rodiny Oda.
Po Micuhidově puči zůstali naživu dva Nobunagovi synové.
Starší byl Nobutaka a mladší Nobukacu.
Oda Nobukacu prostě tvrdil, že je skutečným Nobunagovým dědicem
a že Hidejoši provedl nelegální převrat.
Oda Nobutaka neprodleně
začal hledat spojence ve snaze zabránit stoupajícímu Hidejošimu,
aby uchvátil jeho pozici.
Oda Nobutaka našel bývalé Nobunagovy generály.
Jeden z nich byl velmi důležitý generál jménem Šibata Kacuie.
Kacuie bojoval po Nobunagově boku od dob Okehazamy
a na svém kontě měl také
bitvy u Anegawy, Nagašina a dlouhou kampaň proti Ikkó-Ikki.
A byl stále oddaný Nobunagově památce,
a proto byl pro Odu Nobutaku přirozeným spojencem.
Byl to hrozivý nepřítel.
A Šibata Kacuie si řekl: „Tohle je moje chvíle.
Tohle je má šance zničit Hidejošiho a zpečetit svou pozici
prvního mezi rovnými v klanu Oda.“
A tohle rozštěpení vyvolá konflikt, střet mezi Hidejošim a Šibatou.
Velká nevýhoda, které čelil Šibata Kacuie, byla,
že nemohl okamžitě podniknout vojenské kroky proti Hidejošimu,
a to jednoduše kvůli počasí.
Byla teď zima
a hory mezi jeho provincií a Kjótem byly pokryty sněhem.
Musel počkat do jara, aby se mohl pohnout,
což poskytlo Hidejošimu obrovskou výhodu.
JAPONSKO 1582
Během zimních měsíců
posiluje Hidejoši své tři pevnosti, které stráží horský průsmyk,
ve snaze zbrzdit Šibatův postup.
KACUIE
Pak Hidejoši obléhá blízký hrad Gifu,
který drží Kacuieho spojenci.
GIFU HRAD
S příchodem jarního tání
se Kacuie chystá dobýt horské pevnosti.
Pokud uspěje,
Hidejošiho sen o ovládnutí Japonska skončí stejně rychle, jako začal.
HRAD KITANOŠO (HLAVNÍ ŠTÁB ŠIBATY KACUIEHO) 1583
Když přišlo jarní tání,
Šibata Kacuie vyslal značné síly,
aby zajistily tři pohraniční pevnosti,
které Hidejoši založil na vrcholcích hor.
To byl jediný způsob,
jak mohl zajistit bezpečný přechod pro svou armádu.
Zpočátku se to dařilo.
Kacuieho muži úplně ochromili první dvě pevnosti.
Přeživší obránci uprchli do bezpečí třetí pevnosti.
Jmenovala se Šizugatake a byla z těch tří největší.
Šibata Kacuie přeskupil své síly, aby získal tuto poslední cenu,
která by mu zaručila postup proti Hidejošimu.
Kdyby Šizugatake padlo,
Hidejošiho vláda by skončila.
Pro Hidejošiho nemohlo být v sázce víc.
Vše se schylovalo k nejdůležitějšímu boji o moc
v celé japonské historii.
Překlad titulků: Veronika Kubíčková