EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
1551. Japan er i kaos.
Etter å ha hersket i århundrer har sentralstyret mistet kontrollen…
…og nasjonen herjes av en brutal borgerkrig.
Anarkiet hersker mens tungt bevæpnede krigsherrer kalt daimyo
kjemper om makt og landområder.
I den lille provinsen Owari,
i en alminnelig klan kjent som Oda,
er en usannsynlig samurai i ferd med å starte en blodig kampanje
som vil drepe tusenvis
og avgjøre kursen til japansk historie i de neste 300 årene.
Oda Nobuhides død var den store hendelsen for Oda-familien i 1551.
Da Nobuhide døde,
falt Oda-familien fra hverandre.
Du vil aldri lede denne klanen!
Døden, en herres bortgang,
var den verste krisen i enhver klan.
Vi tenker på en klan som en familie,
men det er ikke slik vi forstår familie.
Den har en sentral kjerne av slekt,
brødre som kanskje kjemper om en stilling, men den har også
tjenere og vasaller,
svigerfamilien. Så man har fraksjoner.
Og det er da fraksjonene tester sin kraft.
Oda-familien var også en relativt liten klan
og de var omringet av mye større klaner.
Så de måtte være mer strategisk orientert
og tenke nøye på hvordan de skulle overleve om
de var småfisk plassert mellom hvaler.
Siden Oda-familien var i en svært farlig situasjon,
overrasket Oda Nobuhide mye av familien
ved å velge sin eldste sønn, Oda Nobunaga, som arving…
…som av ulike grunner ikke var veldig populær.
Det var alvorlig splid mellom Nobunagas brødre og søskenbarn,
og det var ganske mange av dem.
De mente alle at de ville gjøre en bedre jobb enn unge Nobunaga.
Nobunagas oppførsel i farens begravelse økte
forakten mange av slektningene allerede hadde for ham,
for i stedet for å sørge på passende vis,
tok han en håndfull røkelse og kastet den på alteret.
Din idiot!
Nobunaga var kjent for å være hissig.
Han var en kriminell type med dårlig holdning.
Så mange mennesker, både i Oda-klanen
og de i daimyo-familiene som var alliert med Oda-klanen
så på ham som en tåpe.
Vær så snill!
I Japan er formalitet utrolig viktig.
Og klanmedlemmene elsker å gjøre ting på gamlemåten.
Han forkaster tradisjonene.
Nobunagas oppførsel skapte så mye bekymring
for de han var ment å lede
at en av dem gjorde det mest drastiske han kunne.
Han het Hirate Masahide
og han skulle bli den nye arvingens hovedrådgiver.
Han var så forferdet over Nobunagas oppførsel
at han begikk seppuku i protest.
Med andre ord skar han opp magen.
Det er en rituell måte å gjøre det på.
Det sies at i noen tilfeller rev folk magen åpen
og dro ut innvollene.
Det var én måte å kontrollere døden sin på.
Men det kunne også være
en måte å protestere på.
Det kan være en måte å sjokkere en likemann til å gjøre noe på.
Masahide signaliserte kanskje til de andre i Oda-klanen: "Hør,
om dere tror at Nobunaga er dum og ukultivert
og dere respekterer meg,
er mitt selvmord et tegn på at kanskje
Nobunaga ikke var rett person å støtte."
Nobunagas liv var i fare helt fra begynnelsen.
Han innså at han var alene i farlige omgivelser.
Og det involverte familien.
I Sengoku-perioden var drap i familien ekstremt vanlig.
Fedre drepte sønnene sine.
Sønner drepte fedrene sine. Brødre drepte hverandre.
Alt for å ta makten.
Kona hans, Nōhime, ble mistenkt for å konspirere mot ham…
…fordi hun var datteren til dødsfienden hans, Saitō Dōsan,
kjent som Slangen fra Mino. Hun var Slangens datter.
De ble gift for å skape fred mellom de to klanene,
så det fantes mistanker
om at hun hadde blitt plassert der for å spionere på ham.
Kanskje selv for å drepe ham om det ble nødvendig.
Dette var en av de store farene ved denne typen ekteskapsallianse,
at du har datteren til din verste fiende i samme seng.
Hun kunne ha drept ham med gift.
Hvis han dør, er det bra for oss.
Han er egoistisk.
Tenker bare på seg selv.
Og det fantes mistanker om at hun hadde
konspirert med lillebroren hans, Nobuyuki.
ODA NOBUYUKI NOBUNAGAS BROR
Nobuyuki var ganske beundret i familien,
han hadde et rolig temperament i motsetning til Nobunaga.
Han var den gode sønnen.
Den som hadde beholdt verdigheten gjennom hele livet til faren.
Heldigvis for Nobunaga tipset en av hans mest lojale vasaller
ham om at Nobuyuki planla et kupp.
Tilgi meg!
Storebror…
Du er ikke broren min!
Dette viser en del av personligheten hans som er…
…svært brutalt.
Rotfestet i et ønske om å overleve,
i et ønske om å lykkes,
var det slik Nobunagas kunngjorde
at han ville ta alt eller dø i forsøket.
Dette individets nederlag
markerte Nobunaga som en person man burde frykte.
Når truslene i familien hans er eliminert,
vender Nobunaga oppmerksomheten mot den siste, og største, trusselen
mot kontrollen over Owari-provinsen…
…fetteren hans, Nobukata.
Nobukata kontrollerer Nord-Owari.
Han har 3000 soldater.
Nobukata er en sterk motstander.
Så nå har vi to lovende krigere.
Konkurransen mellom dem var uunngåelig,
siden de eide rundt halve Owari-provinsen hver
og ville øke makten sin.
De konkurrerte ikke bare om landet og territoriet,
de konkurrerte også om hvem som skulle lede Oda-huset.
Derfor tror jeg Nobunaga lette etter én avgjørende kamp
der det fikk briste eller bære.
For at Oda Nobunaga skulle kunne krige, trengte han en hær av samuraier.
Åtte hundre år før Nobunaga var aktiv,
ville ingen bli kalt samurai fordi det betød "en tjener".
Men gradvis fikk ordet betydningen det har nå:
en mann som var som en ridder i gamle Japan.
Etterhvert fikk "samurai" meningen "bushi", krigerklasse.
Selvsagt var samuraiens mest ikoniske våpen katanaen.
Det japanske sverdet.
Ansett av mange som historiens beste sverd.
Det hadde et skarpt, spenstig blad som var buet.
Med det kunne en samurai utføre et dødelig angrep rett fra skjeden.
Det ga også en enorm fordel til en ridende samurai,
for ethvert hugg nedover mot en angripende fotsoldat…
…ville skjære inn i ham med hele fremdriften til hesten.
Disse krigerne er utrolig atletiske.
De vet ikke om noe annet enn kamp. De ble født inn i det.
Dette er nok historiens beste krigere.
Nobunaga holdt seg til samuraienes gamle tradisjoner.
Men han innså at krigføring i Japan var på vei bort fra den gamle stilen.
I stedet ble krigføring industriell. Du trengte en stor hær.
Oda Nobunaga var en slags Alexander den store av Japan.
Han var nok den mest nyskapende militære lederen,
fordi han var utrolig åpen for alle slags nye ideer.
Før Nobunagas tid
hadde hærer og slag vært ganske små saker.
Etter hvert som hærene ble større
under presset av å overleve mot rivalene,
begynte Nobunaga å prøve å rekruttere flere og flere vanlige folk.
De var kjent som ashigaru.
De var vernepliktige bønder.
De var fotsoldater.
Dette er folk som har levd under samuraienes herredømme
i rundt 400 år.
De var buskapen,
de var slavene til store herrer
som brukte dem slik folk bruker småpenger.
Men det var stor forskjell mellom Nobunagas ashigaru
og en tradisjonell ashigaru,
som bare var en bonde med en pinne.
Nobunaga utstyrte dem ordentlig og trente dem.
Han innså at med litt lojalitet
ble de veldig effektive og farlige.
Disse soldatene var verdt mer en samuraier.
De går fra… pøbler til en hær.
1558, et år etter at han drepte broren
og sammen med hæren bestående av 3000 soldater, de fleste bønder,
drar Nobunaga fra festningen i Sør-Owari
og marsjerer nordover for å angripe fienden, Nobukata.
Som svar
påkaller Nobukata sin egen styrke med 3000 krigsherdete samuraier
for å avskjære og ødelegge inntrengerne.
Nobunaga har liten erfaring som kommanderende på slagmarken
og han møter overveldende odds,
men han har én fordel:
en gave fra verden utenfor
som for alltid vil endre japansk krigføring.
I 1453 ble et portugisisk skip fra Macau
blåst ut av kurs i en storm
og det forliste på den lille øya Tanegashima
utenfor Japans sørkyst.
Det prøvde antagelig å nå det kinesiske fastlandet.
Og som ofte er tilfelle i Japans historie, skjedde noe ved en feil.
Noen havnet i Japan ved et uhell.
Og de har dette våpenet, hakebørsa.
For mange daimyo virket ikke skytevåpen
så nyttige i begynnelsen.
De var ganske trege å lade, de bråkte, de luktet vondt,
og om det regnet, fungerte de kanskje ikke.
Så daimyo-ene nølte
med å ta hakebørsa i bruk…
…men Oda Nobunaga er mindre bekymret.
Han kom fra mindre kår
og visste at han måtte utnytte enhver fordel
for å beseire større fiender.
Så han var mer villig til å introdusere hakebørsa tidlig.
Oda Nobunaga anerkjente det militære potensialet,
og han var i stand til å kjøpe et stort antall våpen.
Det forvandlet dem fra å være en del av slagmarkene
til den dominerende styrken.
Etter som Nobukata og Nobunaga nærmet seg en konflikt,
bestemte Nobunaga seg for å angripe. Han forlot Kiyosu
og flyttet styrkene mot Iwakura
der Nobukatas styrker var.
Nobunaga hadde omtrent 3000 soldater på dette tidspunktet.
Og han kan ha hatt rundt 400 eller 500 skytevåpen.
Nobukata hadde også rundt 3000 soldater.
De var nok litt bedre utstyrt.
Du må være klar til å dø.
Gå!
For både Nobukata og Nobunaga er dette liv eller død.
Selv om de ikke kan utslette den andres styrker,
kan det skje at taperens
underordnede bytter side og taperen blir eliminert.
Vent.
Nobunaga måtte lure fienden sin til å rykke frem
til drapssonen på rundt 100 meter.
Vent.
Skyt!
Samlet ildgiving fra rekke etter rekke med musketerer
ville ha svekket enhver motstander, med eller uten beskyttelse.
Men det tar lang tid å lade en muskett.
Så slaget utviklet seg etterhvert...
...til en nærkamp.
I dette slaget har vi en bondestyrke
mot en elitestyrke som ser ned på disse menneskene.
Når disse slitne samuraiene er i rekkevidde,
kjemper de mot menn som ikke har noe å tape og alt å vinne.
Nærkamp er mer brutalt enn noen kan forestille seg.
Du er nær nok til å lukte motstanderens frokost.
Du er nære nok til å se dødslyset i øynene deres
mens du stikker et sverd i magen deres.
Samtidig har du prosjektiler som flyr gjennom luften.
Du hører folk skrike,
både krigsrop og fra å bli såret.
Det må ha vært som å kjempe i helvete.
Etter tre timer får Nobunagas menn overtaket.
De bryter gjennom Nobukatas styrker og beseirer dem.
Innen slaget er over, skal over 1200 liv ha gått tapt.
Dette er et utrolig antall liv for et så lite slag.
Iwakura-styrkene under Nobukata trekker seg tilbake til Iwakura-slottet…
…som holder ut en beleiring i tre måneder, men til slutt faller.
Nobukata blir drept…
…og Nobunaga blir igjen som den eneste herren i Owari-provinsen.
I kjølvannet av slaget ved Ukino
hadde Nobunaga endelig fastsatt sin kontroll over Owari.
Han var Odas herre.
Nobunaga, på tross av at han var ung, utviklet seg til en dyktig kommandør.
Han var ikke lenger "tåpen fra Owari".
Han hadde sett på sin egen hær og gjenkjent
styrkene og svakhetene til den tradisjonelle samuraien.
Fordelene ved en bondesoldat… og viktigheten av teknologi.
Dette var vendepunktet til ambisjonen hans.
Nobunagas militærmakt som han hadde vist i sin egen erobring av Owari,
ville nå bli sluppet løs et annet sted.
Ni blodige år etter farens død
er Nobunaga nå den ubestridte lederen av Owari-provinsen.
Men regjeringstiden hans har knapt begynt når en ny trussel oppstår fra øst.
Imagawa Yoshimoto, en av Japans mest fryktede daimyo, eller krigsherrer,
er på farten med en massiv hær bak seg.
Målet hans er Kyoto,, landets hovedstad og tradisjonelle sentrum for militæret.
Og for å komme dit, marsjerer han rett gjennom Owari.
Hvis han lykkes,
vil Nobunagas voksende ambisjoner bli knust.
Det var antagelig et halvt dusin, kanskje åtte, svært mektige daimyo
som kunne ha prøvd på det vi anser som nasjonal forening.
Og det betyr å kreve hovedstaden, Kyoto.
Imagawa var én av dem.
Imagawa Yoshimoto planla å ta Kyoto.
For å gjøre det måtte han marsjere mot hovedstaden.
Og for å marsjere mot hovedstaden, måtte han først krysse Owari-provinsen.
Men Nobunaga hadde ikke tenkt å slippe Imagawa igjennom.
Nobunaga bestemte seg for å kjempe imot Imagawas fremrykking ved sin egen grense.
Det gjorde at de ikke hadde noe annet valg enn å avgjøre det ved å slåss.
I en konflikt med Oda hadde Imagawa Yoshimoto alle fordelene.
Imagawa Yoshimoto var herre over et stort,
veldig velstående, mektig domene.
Hæren hans er i noen skildringer oppført som 45 000 soldater.
Et rimeligere anslag er 25 000.
Men likevel mye større enn det Nobunaga kunne skaffe.
Han var overlegen i antall med tolv mot én.
Så med Imagawas overlegne styrke
forventet han at han kunne rykke frem, eliminere Nobunaga
og dra videre til Kyoto.
Så han begynte med å angripe noen av Nobunagas grensefestninger
og tok dem ganske lett.
Samuraien han sender for å lede dette oppdraget heter Tokugawa Ieyasu.
Ieyasu er ung, men han er en genial taktiker.
Han tjener Yoshimoto.
Men han er også veldig ambisiøs og ser at fremtiden kan bli mye større for ham.
Nobunagas generaler forstår godt at oddsen er mot dem
og at tallene er mot dem, så de oppfordrer ham
til å gjøre det konvensjonelle, som er å la seg beleire
i den beste forsvarte posisjonen de kan
og prøve å holde ut, så snur kanskje hellet seg.
Nobunaga har et annet syn på dette.
Han skal prøve noe uventet, uvanlig,
noe som vil overraske fienden
og håper det er nok
til å endre situasjonen på en måte som er gunstig for ham.
En av Nobunagas beste egenskaper er organisasjonsevnen.
Han var tallmessig underlegen,
men hadde bedre etterretning.
Og dette er nok et flott eksempel på Nobunagas geni.
Han har speidere over hele provinsen
som gir ham informasjon hver dag, om ikke hver time.
Fiendens bevegelser, styrken deres, hvor de har leir, hva de gjør.
Han vet alt.
Nobunaga sendte en speider og fant ut at Yoshimotos leir
var på toppen av et fjell kalt Okehazama-fjellet.
Imagawa Yoshimoto har slått leir i Okehazama med 5000 menn.
Det betyr at resten av hæren hans er andre steder.
Så... alt i alt er bildet som utvikler seg at
ja, Imagawa Yoshimoti har denne store styrken,
men den er veldig oppdelt.
Så Nobunaga kom frem til at om han kan drepe lederen av fiendens hær,
bør hæren kollapse. Ikke noe annet holder den sammen.
Han trenger ikke å slå dem, han må bare drepe Imagawa Yoshimoto.
Han bestemmer seg for et overraskelsesangrep.
I denne perioden av borgerkrigene kjempes de fleste slagene konvensjonelt.
De kjempes på åpne steder. De investerer i beleiringer.
Ingen har prøvd et overraskelsesangrep som dette.
Men Nobunaga var villig til å angripe med små tall mot mye større hærer,
mot store odds, for å utnytte fordelene han så.
Å angripe om natten eller et overraskelsesangrep.
Det er et tidlig tegn på hvor smart,
oppfinnsom og villig til å tenke nytt Nobunaga er.
Nå hadde Nobunaga og hæren plassert seg rundt Yoshimotos leir.
Imagawa Yoshimoto holdt en hodeseremoni.
Dette var en hendelse der en krigsherre, en kommandør,
ble vist hodene til beseirete fiender.
De hadde blitt stelt, vasket og sminket.
På en merkelig måte er seremonien både en grusom
hevn over og ydmykelse av motstanderen,
hvis hode blir vist frem som en ting,
men det er også en slags respekt der.
At disse hodene må sees,
på en måte, med respekt for de tidligere eierne.
Imagawa Yoshimoto er i det vi kaller en ikkestridende stilling.
De spiser, drikker, feirer at ting har gått så bra så langt.
Dette er øyeblikket Nobunaga har ventet på.
Men det er risikabelt. Nobunaga må angripe eller tape alt.
Han har ikke noe valg.
Han må drepe Yoshimoto. Han må skjære hodet av slangen.
Styrkene hans kommer stormende og dreper
alle Imagawa-soldatene de får tak i.
Imagawa-styrken er forvirret, aner ikke hva som foregår.
Imagawa Yoshimoto tror faktisk at det er et slagsmål
fordi soldatene hans hadde drukket og begynt å krangle.
Det tar dem en stund å skjønne at de er under angrep.
I mellomtiden stormer Oda-styrkene fremover.
Imagawa-soldater får panikk. De kaster ned våpnene sine.
De trekker seg tilbake så fort de kan.
Det er fullt kaos.
Og veldig raskt…
…har Yoshimoto bare 300 soldater igjen. Så nå har situasjonen snudd seg.
Dette er en desperat kamp.
Og en av Oda-soldatene klarer å angripe selve Yoshimoto.
Fiendens general er død.
Resten av Imagawa-styrkene bryter sammen og flykter.
Andre steder hører Imagawa-styrkene hva som skjedde og trekker seg tilbake.
Nobunaga har fullført en fantastisk seier.
Slaget ved Okehazama varte bare i 15 minutter,
men det var et av de mest avgjørende slagene i japansk historie.
Det vellykkede overraskelsesangrepet hans viser at han er et strategisk geni,
som er svært sjeldent i denne tidsalderen.
De mindre klanene ville aldri våget å gå imot en så stor motstander.
Men selve oppførselen som bekymret noen av Nobunagas egne vasaller
i begravelsen til faren hans…
…hevder seg her.
Det viser at han er uforsiktig,
han er risikabel, men han har også tenkt nøye gjennom…
...de beste mulighetene han har til å overleve og erobre.
Bortsett fra å ødelegge en av de største maktblokkene midt i Japan,
fikk det Oda Nobunaga inn i rampelyset.
Og det fungerte også som et springbrett
for ham til å begynne det som ville bli gjenforeningen av Japan.
Ettervirkningen av Okehazama ga Nobunaga to svært viktige allianser
som ville støtte ham i mange år og hjelpe ham med fremtidige triumfer.
Det var ved Okehazama at Nobunaga først satte pris på
talentene til en ung samurai i hæren hans som hadde blitt med som ashigaru.
Han het Toyotomi Hideyoshi.
Hideyoshi begynte karrieren som fotsoldat i Nobunagas hær,
men han imponerte Nobunaga med kampferdighetene.
Og disse var ikke bare begrenset til hånd-til-hånd-kamp.
Han så også ut til å ha evnen til å organisere andre.
Med andre ord viste han lederpotensial.
Som følge av det, ble Hideyoshi forfremmet
til en av hans mest hengivne og lojale generaler
og var en som hadde stor påvirkning på Japans historie.
En annen viktig allianse ble også skapt i kjølvannet av slaget.
Den var veldig annerledes
enn forholdet mellom Nobunaga og Hideyoshi.
Mannen vi snakker om heter Tokugawa Ieyasu.
Som ung mann ble han gitt som gissel av sin egen far
til Imagawa-familien.
Unge Ieyasu ble oppdratt og forventet å tjene i Imagawa-hæren.
Men lederen for Imagawa-familien var nå død.
Så Ieyasu bestemte seg for å bli med
mannen som hadde beseiret herren hans, Oda Nobunaga.
Det at Ieyasu byttet side så raskt,
viste at lojaliteter virkelig var flyktige i Sengoku-perioden.
Det var ingen flere regler. Dette var en kamp for kontroll over Japan.
Så de som var villige til å ta sjanser, var mer tilbøyelige til å knytte seg til
de som virket mektigere eller var på vei opp.
Betydningen av slaget ved Okehazama er at plutselig
har du tre menn som sammen former Japans skjebne.
Oda Nobunaga, Toyotomi Hideyoshi og Tokugawa Ieyasu.
Med Ieyasu og Hideyoshi ved sin side,
setter Nobunaga i gang en rekke blodige kampanjer mot rivalene.
Han erobrer flere områder.
Så marsjerer han dristig mot Kyoto, landets hovedstad.
Herfra har Nobunaga planer om å starte sitt dristigste trekk hittil:
gjenforeningen av hele Japan.
Men han er ikke over det verste.
Det fantes andre daimyo i vest og nord
som truet Nobunagas makt
fordi de nektet å overgi seg.
De som ikke ville underkaste seg ham
fikk smake sinnet og sverdet hans,
for han tolererte ikke uenighet.
Bare en slik mann
kunne starte prosessen med å gjenforene Japan.
Denne situasjonen gjorde Nobunagas rivaler rasende.
De visste at Nobunaga ville ha makten for seg selv.
Så den virkelige kampen om Japan var i ferd med å begynne.
Norsk tekst: Marte Fagervik