FERMA LUI CLARKSON
CAPITOLUL 24 CALCULE
Cel mai uscat februarie din istorie.
- Cel mai ploios martie de 40 de ani. - Da.
N-a plouat deloc...
- În mai. - ... dar a fost frig în mai.
Apoi a fost cel mai torid iunie din istorie.
De atunci, avem...
Cel mai ploios iulie.
- Cel mai ploios și friguros iulie. - Da.
Având în vedere că în tot acest an vremea a făcut fix opusul
a ceea ce am fi avut noi nevoie,
acum ne rugam pentru o toamnă ca la carte, cu zile însorite și călduroase.
Dar nu, și luna recoltei, care era decisivă, refuza să coopereze.
Azi n-o să fie soare. Uită-te și tu!
Acum, deoarece Kaleb erbicidase plantele pentru a le pregăti pentru combină,
eram contracronometru.
Cu cât stăteau mai mult pe câmp, prea ude pentru a fi culese,
cu atât se deteriorau mai rău.
Trebuie să fie sub 15%.
18,4%. La naiba!
Cred că 9% ar fi în regulă.
18,3%.
Trebuie să fie mai puțin de 9%.
17,5%. Fir-ar să fie!
Bună! Ai făcut testul de umiditate?
Deja se simte că sunt ude.
18,6%.
Anul ăsta chiar e nasol. Nu se usucă deloc.
- Cât e? - 17%.
Am bătut recordul numărului de teste de umiditate pe care le poți face.
Test de umiditate.
Apoi alt test de umiditate. Și apoi încă unul.
Și la finalul zilei zici: „Nu-l culegem azi.”
Ca să amplificăm presiunea,
Andy Cato își făcea griji
pentru randamentul parcelei sale cu grâu crescut sălbatic...
- 'Neața! Ce faci? - Bună!
... pentru că se temea că n-a folosit suficient îngrășământ pe bază de azot.
Nu cred că aici a fost de ajuns.
Pe acest câmp
am folosit o cantitate minusculă de azot, în jur de 11 kilograme.
Tu cât ai folosit pe câmpul ăla?
- Habar n-am. - Câteva sute?
- Kaleb știe. - Da.
Deci câteva sute de kilograme acolo, și 11 aici.
- Nu știu... - Da.
... dar cred că în jur de atât.
Dar cred că nu am nimerit cantitatea potrivită pe acest câmp.
Am folosit cam puțin.
E cam lipsit de vigoare.
După un șir de zile frustrante, în care nu am făcut nimic,
lucrurile au început, în sfârșit, să se îmbunătățească.
Sună mai bine.
Ovăzul trebuie să fie sub 15%.
Acum are 15%.
Până ajunge Simon, o să fie gata de cules.
Ca de obicei, Charlie a plecat în vacanță în perioada recoltatului.
Prin urmare, Kaleb era la conducere.
Așadar, în timp ce așteptam sosirea combinei,
m-a chemat în biroul lui pentru ceea ce a numit „o ședință importantă”.
Salutare!
Deci ăsta e...
Bun-venit în biroul meu!
De când ai locul ăsta?
De când m-ai făcut manager.
- Au trecut luni de zile. - Știu.
Am făcut puțină ordine și...
Cine ți-a făcut designul de interior? Nicky Haslam?
Nu, eu.
E un birou de muncă.
- Ce-s astea? - E bine.
Am găsit masa în vechiul hambar din spate.
Iar ăsta este un dulap cu niște...
N-am cea mai bună instalație electrică.
- E cel mai jalnic birou în care am fost. - Ba nu. E uscat...
- Dar ai mașină de spălat. - Da, și uscător.
În fine, ideea principală e că Charlie e în SUA.
- Știu. - Da.
Se apropie culesul, așa că a plecat.
- Exact, a plecat. - Da.
Dar, fiind manager de fermă,
sunt responsabil pentru protecția muncii.
Doamne!
Nu durează decât zece minute. Trebuie să parcurg dosarul.
Ce e?
Citește evaluarea riscurilor și ce am mai redactat.
- Ai evaluat riscurile? - Da.
A trebuit, îmi stătea pe cap. Dacă te accidentezi,
știi a cui e vina? A mea. Eu merg la închisoare.
Și fața asta nu e făcută pentru închisoare.
Zilele trecute tăiam piatră
- ... pentru parcare, da? - Da.
Ce s-a întâmplat când ai ieșit cu mașina din parcare?
- A venit remorca și... - Da.
E periculos. Dacă deasupra
- ... erau... - De ce?
- Erau cabluri electrice deasupra. - Nu sunt.
Bine, nu sunt. Dar, dacă erau,
- ... și nu ți-ai da seama... - Nu sunt.
Puteai să le agăți și să mori tu sau altcineva.
Dar nu sunt.
Știi cum să ieși din tractor dacă lovești un cablu electric?
- Nu. - Modul corect de a ieși din tractor,
dacă ai atins un cablu electric... Fiindcă face scurtcircuit prin tractor.
... e să sari ca iepurele.
Deschizi ușa și, direct din cabină, sari cât mai departe de el.
Nu pot să sar așa.
Tu probabil ți-ai rupe piciorul.
Genunchii meu nu pot...
O să stau înăuntru, protejat de anvelopele de cauciuc.
Dar nu poți să mă suni fiindcă nu e semnal.
De ce nu?
Electricitatea îți anulează semnalul.
Oamenii o să-mi simtă lipsa după o vreme.
Eu nu.
În fine. Ai instalat what3words pe telefon?
- Da. - Bine.
În caz de accident, poți să-mi spui trei cuvinte anume
și o să știu unde ești.
Nu înțeleg what3words. Credeam că trebuie să alegi cuvintele.
- Nu. - Pentru că scria:
„Alegi trei cuvinte oriunde ai fi.” Și m-am gândit: „Păi, cum...”
Dacă ți le trimit ție, cum știi cuvintele pe care le-am ales?
O s-o încălzesc.
- Credeam că... Pe cuvânt. - Deci...
Sincer... Îl am instalat pe telefon și scria:
- ... „nucă, caramel, pisică.” - Da.
Dar nu vreau cuvintele alea. Le-a ales altcineva.
- Da. - Păi, nu-mi place asta.
Eu scriu articole de ziar. Nimeni nu alege cuvintele pentru ele.
Eu aleg cuvintele.
Da, dar... Persoana care a scris programul what3word
- ... a ales cuvintele pentru fiecare loc. - În fine, îl am.
Bine.
- Bine. La întâmplare. - Prostii!
- „Nu fumați când alimentați”? - Nu.
N-am știut asta.
Mereu fumam o țigară când alimentam mașina.
- Mereu. - Mi-aș fi dorit s-o faci.
După câteva ore, Kaleb s-a întâlnit cu Simon și cu combina lui
ca să recolteze orzul semănat pe câmpul unde n-a crescut rapița.
Ai walkie-talkie, Simon?
Da, te aud.
Și presupun că spera să termine totul fără ajutorul meu.
Cred că speră să nu-l găsesc, dar o să-l găsesc.
Apoi o să îmi ofer sprijinul. Iar el o să fie fericit.
Vești bune! Am venit să ajut.
Nu!
Tu poți să iei remorca asta. Eu o iau pe cealaltă. Bine?
Remorca pe care voia Kaleb s-o folosesc era doar pe jumătate plină,
așa că a trebuit s-o atașez și să încep s-o umplu.
Încă nu știu cum să atașez o remorcă.
Sus! Ridică!
- E bine? - Nu.
Folosește maneta!
Deblocheaz-o cu butonul mic! Sistemul hidraulic.
Ai nevoie de sistemul hidraulic. Ai făcut...
E blocat sau nu?
- Nu știu. Poftim? - Apare blocat pe butonul mic?
Suntem gata?
- Mergi puțin mai în față! - Poftim? În spate?
Trebuie să mergi puțin mai în față.
Cum pot să alimenteze un avion de vânătoare, în aer, la 10.000 m,
- ... și, cumva, fermierii... - Așa!
- ... n-au inventat un mod mai ușor de... - Nu, iar te duci în față.
Dar trebuie să merg în față!
- La naiba! - Hei!
Așa mai merge.
N-a durat decât trei ore.
Gata. Vrei să încerci sistemul hidraulic înainte să pornim?
Cum încerc sistemul hidraulic?
Îl deblochezi, apoi folosești maneta...
Cred că am deblocat sistemul hidraulic.
Ca să coboare.
Nu! Coboară!
Dobitocule...
Sincer... Nu-l suport.
Dă-i o lopată și niște saci! Așa făceam cu elevii.
Să îl încarce cu lopata.
- Nu! - Nu!
Drăcia naibii!
- Bun. Ăsta ridică. - Nu! Oprește-te!
La naiba!
Putem să ajungem la o înțelegere?
De acum încolo, le conectezi tu.
Când conectezi furtunurile alea, pot să fie mereu la fel?
Da. Eu asta fac mereu, dar, unu la mână, tractorul tău e de rahat.
Doi la mână, ești incapabil să-l conduci.
- Nu eu sunt de vină. - Ba da.
De fiecare dată apeși pe butonul greșit.
Fiindcă, de fiecare dată când urc în el, fiecare buton face altceva.
- Putem să cădem de acord cu asta? - Da, e un tractor de rahat.
Din fericire, în acea săptămână, finul meu făcea muncă voluntară la fermă,
așa că a trăit plăcerea de a încărca cu lopata orzul vărsat de mine...
Pornim.
Intru.
... în timp ce eu mă îndreptam spre Simon ca să iau restul încărcăturii.
Hai să n-o dăm în bară, Jeremy!
E agitat acum. Nu mai știe de capul lui.
Du-te puțin mai în stânga! La stânga!
Se varsă atât... Uite cât de mult...
Ai vărsat o groază.
Poftim? Cu ce am mai greșit acum?
Ai vărsat o grămadă pe partea stângă.
Erai prea aproape.
Ei bine, nu înțeleg. Nu înțeleg nimic.
Când sosise timpul pentru următoarea încărcătură,
Simon a luat o decizie destul de umilitoare.
Încarc pe loc.
Știu că vedeți asta de acasă și că râdeți de mine,
dar Kaleb nu este aici ca să vadă, iar asta e cel mai important.
Dar, deși am pierdut îndemânarea de a recolta pe care o aveam pe vremuri,
în acea zi am reușit
să recoltăm ambele parcele de orz și să ducem încărcătura în hambar.
Roade-ți unghiile, McScoția!
Putem să facem terci de McChipping Norton.
Totuși, n-am putut să ne bucurăm de plăcerea recoltatului,
pentru că, din nou, vremea și-a arătat colții fioroși.
Acum o să mergem la Institutul Meteo.
Ei spun că plouă diseară, la 22:00.
La mine arată că începe la 21:00.
- Ai aplicația asta a pierzaniei? - Da.
E cumva aia norvegiană... Asta care e?
Se numește RainToday.
Da, eu mă uitam la BBC, la Institutul Meteo.
- Cea norvegiană e foarte bună. - Da.
Acum arată că la ora 22:00 o să fie...
- La 22:00? - La 22:00.
Măi să fie! Ia te uită!
Uite ce vine! O să se dezlănțuie asupra noastră.
Deoarece toate aplicațiile prevesteau vânt și ploaie,
Kaleb a luat o decizie după-amiaza târziu.
Eu zic să terminăm parcela asta,
- ... dacă tot suntem aici. - Tu ești managerul.
Apoi ne mutăm la parcela cu grâu sălbatic.
- Da. Bine. Asta o să-l bucure pe Andy. - Da.
Și recoltăm și de acolo.
Cred că problema pentru care își face griji Andy...
Grâul nostru rezistă la capriciile vremii.
O să fie nevoie de ceva intemperii până să nu mai fie bun de moară.
- Da. Adică să nu-l mai poți face... - Pâine.
Și să ajungă furaj pentru vaci.
- Exact. Sau pentru găini. - Da.
Dar cred că se teme, pentru că e un soi atât de vechi,
încât se teme să nu mai fie bun de moară.
- Și s-ar putea, cu vremea neprielnică. - Da.
Andy a prezis că, deoarece n-a folosit destul îngrășământ,
parcela lui n-o să producă o recoltă bogată.
Și nu s-a înșelat.
Am recoltat o treime de parcelă
și n-am umplut nici jumătate.
N-o să ne fie greu să terminăm parcela asa.
Da.
E destul de puțină, nu?
- Merită? - Da.
Te-ai comportat ciudat tot anul fiindcă ți-a furat cineva parcela.
N-ar trebui să-i lași pe alții să-mi semene parcela.
O să fii mereu negativist, așa că n-o să te ascult.
Fiindcă am grijă de concetățenii din Doncaster.
- Concetățenii tăi? - Păi asta suntem.
- Doamne! Sigur ești băgat în vreo sectă. - El e din Donny. Eu, la fel.
Doncaster i-a oferit lumii pe Kevin Keegan, Diana Rigg.
Iar acum, noi salvăm agricultura.
Nu vreau să fiu rău, dar habar n-am despre ce vorbești.
- N-ai auzit de Kevin Keegan? - Nu.
A fost prim-ministru?
Nu, a fost căpitan la fotbal.
Am muncit neîncetat până s-a lăsat seara
și am reușit să-i recoltăm grâul lui Andy fix înainte să vină ploaia.
Iar, a doua zi, acest amestec new age de grâu și fasole
a luat calea morii.
Asta însemna că ne puteam îndrepta atenția asupra copilului-problemă:
rapița.
Vreau să ne amintim
că e o vorbă care sună cam așa: „Dacă n-ai semănat rapița
„până la Festivalul Moreton...”, care e un festival local de agricultură
la început de septembrie, „... n-o mai semăna, e prea târziu.”
N-am semănat rapița până la Festivalul Moreton.
L-am sfătuit pe Kaleb să nu semene rapiță. A semănat-o oricum.
Mare parte nici nu s-a prins.
Pe această parcelă s-a prins. Așteptăm să vedem ce recoltă o să avem.
Câte parcele avem? Avem două, nu?
În mod normal însămânțăm cam o sută de hectare, nu?
- De rapiță? - De rapiță.
Anul acesta avem 20.
Da. Câtă nu s-a prins?
Doar o parcelă de opt hectare.
Ba erau două parcele.
Ba o parcelă.
Cere-ți scuze!
Îmi pare rău că ai semănat cereala greșită.
Nu. Cere-ți scuze!
Îmi pare rău că ai greșit și mai mult.
- Fii drăguț! - Ai făcut o treabă foarte bună.
Mulțumesc.
- Iată! - Cât vrem să arate?
Sub nouă.
Doisprezece.
Dacă mai așteptăm două ore, e numai bună.
Deci ne-am întors după două ore ca să mai facem un test de umiditate.
Cât era azi-dimineață?
Era 12%.
- Și vrem să fie mai jos de nouă. - Da.
Nu-mi amintesc prea multe din anii mei de agricultură,
dar îmi amintesc bine, și s-a difuzat la TV,
că Charlie mi-a spus că un executant, cum sunt Kaleb sau Simon, o să spună mereu
să nu-mi fac griji pentru umiditate.
Și Charlie a spus: „Să nu-i lași niciodată să recolteze dacă e prea umed!
„Nu-i lăsa niciodată să facă asta!”
Deci, dacă e mai mult de 9%, nu trebuie să-l las s-o recolteze.
Cât arată?
Este 10%. Încă e prea umedă.
Nu, acum poți să iei tu decizia, fiindcă ai spus că sunt „executant”.
Ce vrei să fac?
Vrei să-o recoltez azi, la 10%,
când e un pic mai umedă,
sau aștepți până în weekend, când e gata și grâul?
Și, dacă grâul nu atinge indicele Hagberg, nu va mai fi bun de măcinat.
Chiar nu vrem
să fim ocupați cu recolta asta când grâul nostru e gata. Tu alegi.
Să te aud! Pentru că spuneai: „Ești doar un executant...
„Executant.”
Hai, ia o decizie!
- Charlie a spus: „Nu recoltați...” - Da, știu ce a zis Charlie,
dar acum tu decizi.
Decide! Când ne apucăm, îl chemăm și pe Simon...
- Nu pot să decid când vorbești. - Haide, o să tac.
„Ești doar un executant.”
Deci ne-ar lua cam cinci sau șase ore să culegem rapița?
- Da. - Și grâul...
O să fie gata miercuri după-amiază.
Garantez că grâul va fi gata miercuri după-amiază.
Ia o decizie!
Nu pot să cred că Charlie a plecat în vacanță!
- Poți să decizi odată? - Nu pot!
Aleg eu pentru tine. Recoltăm.
- Ești gata? - Charlie a zis să nu facem asta.
- A zis că... - Îl sun pe Simon. Începem.
Când a sosit Simon, eu am plecat să mă ocup de ciuperci...
lăsându-l pe Kaleb nerăbdător să afle
dacă riscul pe care și l-a asumat a meritat.
Simon, mă auzi?
Da, te aud.
Merge treaba?
Da, am umplut doar un sfert de remorcă.
Un sfert?
În acest moment, zice că avem un sfert de tonă
pe hectar.
La naiba!
Majoritatea acestor plante nu au deloc păstăi.
Asta e problema cu rapița. E imprevizibilă.
M-am întors când ei ajunseseră la al doilea și ultimul câmp de rapiță.
- Cum e... - Șocant de rău.
- Cât de rău? - Extrem de rău.
Nu. Cât am obținut?
În jur de 300 kg pe hectar.
Glumești. În remorcă e recolta de pe prima parcelă?
Da. Eu nu m-aș uita în locul tău.
Nu-ți face asta! Sincer.
- Vezi ce zic? - Da. Zece hectare.
Da.
Rahat!
Încă o dată, vremea ne-a dat lovitura de grație.
Asta e o tulpină de rapiță. Unde au dispărut păstăile?
La naiba! Nu are nicio păstaie.
Și uită-te în spatele tău!
Vezi? Unde e puțin mai rară
și e bătută de vânt.
E atât de fragilă, încât furtuna
și ploaia ne distrug toate semințele de rapiță pe care le vrem. Sincer...
Pari... Adică eu sunt supărat. Tu ești supărat.
Se vede că ești supărat.
M-am săturat.
Atât timp și efort!
În mod normal, te-aș șicana și ți-aș spune că ți s-a zis să nu semeni rapiță.
N-am chef.
Vezi tu...
- Înveselește-te! - Mi s-a luat.
Poftim?
Depui atât timp, efort și bani!
Știu că nu sunt banii mei
și toate glumele pe seama asta, dar totuși...
Dar tot nu vreau să meargă prost, știi ce zic?
Îți aduc o bere.
Bine.
Frate...
- E enervant, nu-i așa? - Da.
- Suntem o echipă, nu? - Da.
Mă duc să aduc remorca.
- O las pe asta... - Bine.
- ... și ne vedem aici, da? - Da.
După ce am cules rapița, am luat pauză de la recoltat,
așa că m-am dus la Londra să-mi văd nepoata nou-născută
și l-am lăsat pe Kaleb să se ocupe de scroafele foarte gestante.
Mai are foarte puțin.
Mai are extrem de puțin. Cred că la noapte.
Vrea alinare.
E ca atunci când te duci la maternitate cu partenera.
O ții de mână.
O masezi pe spate.
O scarpini după urechi.
O să fii bine. Da.
Da, ești bine.
O calmează.
A doua zi au început să apară purcelușii.
Mulți.
De fapt, erau atât de mulți...
încât veterinarul Dilwyn a trebuit să vină și să facă niște rearanjare socială.
... 14, 15, 16. Atâți sunt acolo.
Da, sunt prea mulți.
O să-i fie greu să aibă grijă de mai mult de 12.
- Da. - Doisprezece, treisprezece...
Cred că cel mai bun lucru ar fi să-i luăm pe cei mai mici
și să-i ducem acolo.
Aceea fată afară?
Da.
Îi punem acolo.
Așa vor avea o șansă.
Da.
Hai...
Uită-te la el! Sunt minusculi.
- Sunt foarte mici. - Da.
Cu mama...
Bun.
Cel mai pipernicit mănâncă bine.
A funcționat?
E fascinant să vezi așa ceva.
Când m-am întors,
eu și Lisa am fugit la porcărie ca să salutăm nou-veniții.
E incredibil!
Uite ce mare e ăsta!
Deja ești foarte greu.
Te-ai apucat să sugi paie.
Doamne, sunt o grămadă!
Bravo!
Nu mai putem să-ți spunem Scroafa Elvețiană.
În martie, Scroafa Elvețiană a fătat trei purceluși.
Așa e.
Acum a fătat 11.
- Nu cred! - Ba da.
- Scroafa Elvețiană? - Unsprezece.
Deci în martie am avut 28 de porci în total.
Da.
Acum avem 53.
Cred că e datorită peștilor.
Eu cred că se bucură
- ... că stau în pădure. - Și eu cred.
Dar pentru mine cel mai mult contează un lucru.
- Știi inelul meu de porci? - Da.
A funcționat?
Data trecută, 28% dintre ei au fost striviți de mame.
De data asta, 13%.
E foarte bine. E excelent.
Salutare!
Ai văzut câți porcușori avem?
Dacă am văzut? Eu i-am moșit.
Nu-mi place să recunosc asta.
Da?
Inelul lui Clarkson funcționează.
Da.
Se vede că ea s-a rezemat de inel,
dar porcușorii pot să alerge în spatele ei.
E extraordinar.
Apoi a trebuit să las moșitul de porci,
pentru că era timpul să recoltăm orzul.
Și, așa cum s-a temut Charlie...
A fost semănat puțin mai târziu.
Da.
Și acum îi ies frunzulițele astea. Uite!
Și o să fie o problemă la recoltare cu cele mature.
Semnele indicau că vremea a distrus și aceste grâne.
Acesta este orzul și uite ce problemă avem!
Uite-l pe cel verde de acolo!
Ăsta e verde.
N-ar trebui să avem așa ceva.
Grâul de iarnă era următorul la rând pentru tuns.
Mic-dejun, prânz și cină.
Apoi Kaleb s-a dus la ultima dintre grânele importante...
Grâul arnăut. Păzea, că venim!
... unde a făcut echipă cu șoferul asistent de combină.
- 'Neața, frate! - Ce faci?
- Da. - Bine.
Da, merge.
Prostiile naibii, nu...
Da, e în regulă.
- Am zis să trec să te văd. - Da, e în regulă.
Cam vechi chestiile astea...
- Poftim? - E dna Hasting.
Unde e Simon? E tot acolo...
Da.
Câteva zile mai târziu, Kaleb a terminat extenuat,
dar nu a avut timp de relaxare...
Salut!
... pentru că s-a întors Charlie...
Nu te-ai bronzat? Ai brațele întregi.
Da, sunt întreg.
... și a vrut imediat să fie pus la curent cu situația recoltei.
- Am cules ovăzul primăvăratic. - Da. Bun.
- Sper să se facă malț din el. - Da.
Asta mă îngrijorează cel mai tare.
Și grâul arnăut trebuie să fie adecvat pentru paste.
Da.
Canada iar are o problemă majoră. E foarte cald.
- Deci prețul grâului arnăut... - Ce preț are?
Un preț foarte bun.
- O tonă costă 500 £ sau 600 £. - Bine.
Du-te pe partea aia!
În timp ce Charlie și Kaleb culegeau mostre
ca să evalueze calitatea recoltei noastre,
eu mă ocupam de ultima sursă de venit
provenită din exploatarea pământului necultivat.
Această sursă neașteptată de venit provenea
din recolta noastră care, de obicei, este cea mai blestemată...
Aici! La picior!
Cartofii.
Arya... Nu! Ăia-s cartofii mei. Nu!
Pleacă de pe cartofii mei! Pleacă! Pe aici.
Nu, tembelilor! Hai, pe aici!
Practic, Lisa a rechiziționat unul dintre câmpurile
destinate pentru muștar și a semănat cartofi pe el,
pentru că a vrut să mai încerce o dată să facă chipsuri.
Știi câte chipsuri mănâncă oamenii din Anglia în fiecare an?
- Nu. - Șase miliarde.
- Șase miliarde de chipsuri sau de pungi? - Pungi.
- Nu e de mirare că Lineker e așa bogat. - Exact.
Asta suna foarte bine,
dar, ca să ne dăm seama cum stăm din punct de vedere financiar,
a trebuit să facem iar niște matematică în stilul Diddly Squat.
Deci avem 50 de tone, asta...
O tonă înseamnă 100.000 de kilograme, nu?
Da. Nu?
Cât înseamnă o tonă?
- O mie de kilograme. - O tonă înseamnă 1.000 kg. Da.
Deci jumătate de milion de grame împărțit la 120,
- ... deci ar trebui să iasă 4.000... - Patru milioane...
Nu, 4.200 de pungi de chipsuri.
Cum... Asta... Ești... Nu!
Într-o tonă sunt un milion de grame.
Deci sunt 50 de milioane. Cred că am greșit zecimala.
- Și eu cred. - Patru sute de mii de pungi.
Nu! Ar ieși 4.160.000.
Planurile tale-s mai proaste decât ale mele.
- Să vedem calculele pentru muștar! - Nu le-am făcut.
- De unde știi că o să fii primul? - Am totul în minte.
În cele din urmă, am convenit că vom obține ceva de pe urma cartofilor.
Apoi mi-am luat remorca și m-am dus
să recoltez câmpurile de muștar pe care Lisa nu le-a rechiziționat.
O să fie cam îngust.
Cred că o să trec la limită cu tractorul.
Dar ce facem cu remorca?
La naiba!
Acum ce naiba fac?
- Cum băgăm combina? - Cum mișcăm tractorul?
- Pot să-l dau din drum. - Haide! Poți să-l muți?
Pentru că eu m-am blocat.
Asta... Nu face asta!
Nu m-am gândit să fac asta.
Nu m-am gândit să fac asta!
La dracu'!
Stai...
Drăcia naibii!
Există șoferi și există nătărăi. Și tu ești un nătărău.
Am uitat că pot s-o ridic. Așa aș fi putut să trec.
- Da. - Dar am uitat că pot s-o ridic.
Dar cum o să băgăm chestia aia? E mai important.
Problema cu semănarea pe terenurile care nu sunt cultivate de obicei,
și ar fi trebuit să-mi dau seama de asta,
este că nu au porți gândite pentru utilaje agricole moderne.
Așa că Simon și Kaleb au fost nevoiți să facă un ocol mare și enervant.
Dumnezeule mare!
Da.
Apoi, ca să putem intra pe câmpul de muștar,
a trebuit să dărâmăm un gard.
Bun, ce facem aici?
Acesta e câmpul pe care, cu cinci luni în urmă,
Kaleb nu s-a lăsat impresionat de abilitățile mele de semănare.
Uite, ai început să semeni aici.
Și aici ai venit tu.
Ai ratat de toți banii.
Alt rateu.
Dar acum, că eram acolo, rezultatele mi se păreau impresionante.
După ce Simon a trecut cu combina,
eu am intrat cu remorca, fiind pregătit să primesc încărcătura.
A pornit turbina.
Și acum vine muștarul. Ia uitați-l!
Uitați-vă la el! Sunt tone!
Asta e tot?
Bine.
Cred că trebuie să anulez comanda de barcă.
După ce mi-am adaptat așteptările financiare,
m-am dus să transform cele câteva boabe pe care le aveam
într-un delicios muștar.
Până acum,
am pus aici 1,3 litri de ulei vegetal.
Acum o să adaug...
Asta e pentru 40 de borcane.
2,2 litri de oțet de mere.
Acum înțeleg de ce James May și-a făcut emisiune de gătit.
Doar stai jos și pui chestii în borcane.
Suc de albine.
Cidru.
Patru sute de mililitri.
Cred că am exagerat cu cidrul, dar e în regulă.
Zahăr brun.
Cică trebuie să amestec cu putere,
așa că o să am nevoie e o bonetă.
Se pare că asta e o bonetă.
Acum, semințele mele de muștar
trebuie să fie zdrobite, astfel încât să iasă chestii din ele,
și am un zdrobitor de muștar.
Pur și simplu pui semințele în el...
Ai uitat să scoți capacul.
De ce au pus un nenorocit...
Uitați!
Acum, având grijă să fi scos capacul zdrobitorului de muștar,
turnați-le înăuntru!
Așa. Superb!
Sunteți pregătiți?
Bun. Acum nu arată foarte diferit,
dar au fost zdrobite.
Bun, amestecăm.
După ce muștarul a fost turnat în borcane,
le-am luat pe toate cele 36 și le-am dus la magazinul agricol.
- Ce-i asta? - Fii atentă!
„Sămânța iute a lui Jeremy.”
E sămânță de muștar, uite! Muștar cu oțet și miere.
- Sămânță iute. - Cidru...
Astea sunt cireșe.
„Sămânța iute a lui Jeremy” e încadrat de cireșe.
Da, nu știu de ce. Doamne!
Ăla e un măr?
Ar putea fi mere. Da, sunt mere.
Și costă 6 £.
Dar trebuie să explicăm.
Nu, pentru gramajul ăsta...
Nu, nu începe! Am calculat deja.
Șase lire. La Daylesford costă 7 £.
E cam mic. Bine. Șase... Cinci... În jur de 5,5 £?
Nu, costă 6 £.
Dacă vrei să pierzi bani, costă 5,5 £. 6 £.
Bine.
- Promit că 6 £... - Bine.
Trebuia să creștem...
Globurile alea sunt de proveniență locală?
În dimineața următoare, Charlie a venit să-mi dea o veste importantă,
pentru că primise rezultatele testelor de calitate pentru recoltă.
- 'Neața, Jeremy! - Charlie, ce faci?
Și, sincer să fiu, aveam emoții.
Grâul pentru măcinat, adică cel de iarnă.
- A trecut testul. - A trecut... Da.
Grâul arnăut e excepțional din anumite puncte de vedere.
Și nu atât de excepțional din altele.
Umiditatea e de 15%.
- La fix. - Da.
- Proteine, 15,4. - Da.
- Excepțional! - Da.
Numărul de cădere Hagberg...
Trebuia să fie 250. E 133.
Asta arată cât de elastic va fi aluatul.
Îi oferă o elasticitate bună. Un aluat care se întinde bine.
Știi cum pastele...
Mi-ar plăcea să pretind că știu ce înseamnă asta.
Nu poate fi folosit.
Deci nu se pot face paste din el.
Nu putem face paste din el.
Deci ajunge furaj pentru vacile pe care nu le avem.
Da.
Câte tone avem?
Vreo 150.
O sută cincizeci de tone.
Trebuia să primim 400 de lire pe tonă.
Da.
Asta înseamnă 60.000 de lire, dar o să primim...
Cât primim pentru...
Grâul pentru furaj e cam 175.
26.250 £.
Deci am pierdut 33.750 £.
- Deci... - 33.750 £.
Pentru că a plouat.
Și mi-e teamă că nu se termină.
- Deci... - Devine mai rău?
Au venit rezultatele pentru orz.
Deci orzul...
N-o să germineze, pentru că e...
O bună parte e, așa cum scrie, mort.
Deci nu poate să germineze.
Ce înseamnă asta? Nu putem să...
Înseamnă că nu-l putem folosi ca orz de bere.
Drăcia naibii!
Și cum o să fac bere?
Să lăsăm berea deoparte, pentru moment...
Cât am fi făcut dacă l-am fi vândut?
Sunt cam 180 de tone de orz.
Și s-ar fi vândut cu...
Două sute treizeci și cinci.
- Pe tonă? - Da.
Am fi obținut 42.000 £ dacă l-am fi putut trimite la Oxton.
Da.
- Și cât o să obținem? - O sută șaizeci.
Tot furaj?
- 28.000, deci am pierdut... - 14.000.
Paisprezece mii.
Deci am pierdut 14.000 cu orzul.
- Treizeci... - Și patru de mii cu grâul.
Treizeci și patru de mii cu grâul arnăut pentru paste.
Orzul este o problemă.
E o mare problemă. Acum trebuie să sun la berărie.
Grâul tău arnăut, dacă nu reușim să-l îmbunătățim un pic,
și se poate îmbunătăți în grânar, se mai întâmplă uneori,
ajunge furaj.
Dar încă nu sunt alarmat la maximum în privința lui.
Sunt numai vești groaznice.
Deci, dacă...
Da. Nu mă încântă slujba asta în acest an.
Ca să mă înveselesc după această prognoză dezastruoasă,
am hotărât că era vremea să-i fac o surpriză frumoasă Lisei.
Deci, într-o minunată zi însorită,
am mers să-l vedem pe Tim, crescătorul de vaci.
Urmează-mă!
Îmi place să plecăm în aventuri.
Știu.
Nu!
Pepper!
- Nu se poate! - Ba da.
- N-am văzut-o de un an. - Uită-te la fățuca ei!
- Iar marea surpriză... - Da?
Aceea e vițica lui Pepper.
- Nu înțeleg. - Pepper a fost gestantă.
E vițica lui Pepper.
Micuțo!
- Ești o dulce! - Ești cea mai simpatică.
Uită-te la micuța Diddly Pepper!
O vițică foarte frumoasă!
Uită-te la fățuca aia turtită!
Bravo, Pepper! Și tu arăți minunat.
Când l-am întrebat pe Charlie
ce se va întâmpla cu Pepper și cu toate mamele...
- Da. - ... și dacă le putem duce la Tim,
mi-a zis să nu pun întrebări la care nu vreau să aflu răspunsul.
Imaginează-ți ce surprins am fost când, după nouă luni...
Cea mai frumoasă surpriză pe care puteai să mi-o faci.
Tim!
Cum naiba ai făcut asta?
- Cu același taur care era la tine. - Nu!
- Același taur? - Da.
- Cu Maestro? - Da, cu Maestro.
- Breakheart? - Breakheart Maestro.
Adică ea...
Am adus-o aici și a rămas gestantă imediat?
Da, după vreo lună.
Sinceră să fiu, e cam nepoliticos, Tim.
- Nu-i plăcea în Oxfordshire. - Da.
Nu-i plăcea în Oxfordshire.
- S-a mutat înapoi în Northamptonshire. - Da.
Nu-i place...
Nu-i place consiliul județean Oxfordshire.
- A fătat o vițică. - Uimitor!
Rose și Harry au numit-o Tabatha.
- Tabatha? - Tabatha.
Sau Tabby, pe scurt.
- Este... - E un personaj aparte.
- Da? - Da.
Pepper și Tabby.
- Pepper și Tabby, da. - E superbă!
Da. Și ea e o mamă foarte bună.
- Sunt absolut încântat. - Știu.
Totul e un dezastru, în afară de asta.
Ea e fantastică.
Cea mai faimoasă vacă din lume este acum mămică.
După o săptămână, aveam toate rezultatele recoltei.
Ceea ce însemna că era vremea să încheiem toate socotelile pe tabla competiției.
- Iată-ne! - Marele moment.
M-am întâlnit cu Kaleb în birou ca să aflăm cine a câștigat.
OUĂ - PORCI MEDIC VETERINAR
ORZUL PRIMĂVĂRATIC
Deci, exploatând terenul necultivat...
Da.
... am făcut 27.614 £.
- Profit? - Profit.
A fost enorm de multă muncă,
pentru o sumă cu care nici nu poți cumpăra un Mini Countryman.
Aș putea face mai mulți bani
dacă aș servi cafea la Gara Paddington.
- Dar... - Dar ai avut profit.
Te-ai descurcat mai bine decât credeam.
Uită-te la vaci!
Vaca... Sincer,
fiind crescător de vaci, e uimitor. Câte vaci au fost?
Cinci vaci.
Cinci mii de lire pe vacă?
Un crescător de vaci obișnuit ar lua pe un vițel gras
cam 1.800 de lire.
Suma asta este pentru că avem rulota cu hamburgeri.
- Da, avem unde s-o vindem. - Da.
Ciuperci... Ia te uită!
Asta e...
Ar trebui să punem mai multe ciuperci.
- Uite! - Nu să mâncăm mai multe.
Aproape 7.000 de lire profit cu ciupercile.
- E bine. - A fost o idee bună. Caprele...
- Păstrăm caprele? - Le păstrăm.
Du-le la abator!
Cum să le duc la abator?
- Să le omori și să le mănânci. - Nu.
Nu!
Ai 29 de țapi. N-ai ce să faci cu ei.
Nu, îmi plac. Urzicile au fost un eșec total.
Da, hai să nu mai facem asta!
- Carnea de vânat. - Păi...
Ar trebui să continuăm.
- Trebuie să continuăm. - Fiindcă sunt foarte multe căprioare.
Concluzia e că n-am pierdut bani.
Ai făcut 27.614£ profit, dar a fost mult de muncă.
- Da. - Salut!
- Salut, Charlie! - Ce faci?
- Ce faceți? - Făceam calculele.
- Foarte bine. - Uite aici!
O creștere cu 30% la exploatarea terenului necultivat.
E o creștere de 50%.
- Nu. - Ba da.
De ce?
Pentru că ai făcut 27.000 și ai cheltuit...
- 53.000. - Sub 54.000, da.
Deci...
Dacă mi-ai da o liră,
ți-aș da înapoi 1,5 lire.
Exact asta s-a întâmplat.
- Păi... - Sunt foarte derutat.
Nu pricep.
În fine, n-am pierdut bani.
- Asta e important. - A făcut profit.
Am făcut profit. Oricum...
După ce am terminat cu partea mea,
sosise timpul ca Charlie să-i spună lui Kaleb cum s-a descurcat.
E pe verde sau pe roșu?
- Să te... - Nu, mă uit eu.
Nu... Notează mai întâi la roșu!
Deci, forța de muncă.
Salariile tale, ale lui Simon
și alți angajați... 46.279 £.
Bine.
Costul total este de 183.000.
O sută...
Și optzeci și trei de mii. Și unsprezece lire.
O sută optzeci... Deci cât face?
E îngrozitor că trebuie să cheltuiești atât ca să crești mâncare.
Toate costurile astea sunt...
- Știu. Și nici n-am... Stai... - Deci...
Acum o să-mi palpite inima, pentru că...
- Și mie. - Deci rapița...
- Markerul verde, nu? - Da.
Am vândut rapița cu 10.172 £.
Se pare că ai avut dreptate să semeni rapiță.
Da și nu.
O parcelă n-a produs mai nimic, așa-i?
Dar, din fericire, și îi mulțumesc lui Berry Hill South,
am avut o recoltă foarte bună acolo, iar randamentul a fost...
Foarte bun.
Cea care nu arăta promițător...
- A dat rezultate. - Da.
- Și parcela care arăta... - Dacă n-ai fi semănat rapiță,
- ... ai fi semănat altceva... - Da.
... și ar fi fost și mai profitabil.
Dar am acoperit cheltuielile și am făcut ceva profit.
Așa e. Bun.
- Ce urmează? - Grâul.
Grâul.
Vestea bună e că a fost bun pentru măcinat.
- Și... - Și am pus... Da.
Da. Grâul de iarnă...
- Deci devine pâine. Mâncare de oameni. - Pâine. Da.
93.204£.
La 250 de lire pe tonă.
250 de lire pe tonă, da.
Hai să continuăm!
- Ovăzul a fost bun de măcinat. - Da.
Cine ar fi crezut?
A fost un mare dezastru cu ovăzul în Europa de Nord în acest an, deci...
Ce ghinion pe finlandezi!
26.835 £.
Ajungem la semințele de iarbă, sus, la fâneață.
Da.
Patru mii opt sute nouăzeci.
De câte ori ai cosit?
- De trei ori. - Ai reușit de trei ori?
Da, dar n-am produs fân.
Deci n-o să putem vinde fân Amandei Holden.
Nu, din păcate, nu.
- Parcelele lui Andy Cato. - Parcelele bio.
7.206 £.
Nu e cel mai bun randament, dar nici cel mai rău.
A făcut profit.
Dacă investeam în grâu, am fi fost acolo.
- Bine. - Nu.
Dacă îmi permiți... Să fim optimiști!
Da, ai fi făcut mai mulți bani
dacă semănam parcela aia cu metoda ta,
dar n-am pierdut bani
și se poate... Sper să fi făcut asta...
- Am îmbunătățit solul. - Da.
Și e ceva ce...
Nu vreau să par un idiot cu păreri de pe Instagram,
dar îmi pasă de sol. Deci...
Bun. Pastele din grâu arnăut.
Nu credeai că o să fie bun de măcinat, nu?
Nu. Dar a fost bun.
- Da? - A ajuns...
Numărul de cădere Hagberg a urcat la 170,
dar, din cauză că a fost un an problematic,
am lucrat cu Matthew,
l-au măcinat și au obținut șrot, deci se pot face paste.
- Da! - Sunt vești bune.
Deși...
Am măcinat și grâul, nu? Deci...
60.165 £.
- O să... - Șaizeci de mii...
- ... o sută... - 165.
Unu, șase, cinci.
Asta e o sumă dolofană, nu-i așa? Uită-te la ea!
Dumnezeule! E fantastic.
Totuși, orzul primăvăratic...
- Acum e acum. - A fost...
Nu-l putem folosi pentru berea Hawkstone, nu?
Este un furaj de cea mai bună calitate.
25.526.
Dacă am fi măcinat orzul primăvăratic, am fi obținut 60.000 de lire?
S-ar fi dublat suma. S-ar fi dublat.
- Bine. Putem să însumăm? - Da.
- Asta e partea importantă. - Cu markerul verde în dreapta jos.
- Trebuie să depășești 27.600 ca să... - Două sute...
Poftim?
... și 27.998.
Deci totalul, Kaleb, în partea de sus,
- ... este de 44.987. - M-a bătut.
Asta e.
Bravo!
Primul tău an ca manager de fermă și m-ai bătut fără drept de apel.
Dar suntem o echipă.
Deci, dacă le adunăm, 40, 50...
72.500.
- Șaptezeci și două... - 72.000 de lire.
- Păi, este... - 405 hectare, 178 de lire pe hectar.
Mergem diseară la pub?
Dar, Kaleb, fermele mereu au nevoie de bani, nu?
- Și am început ciclul anului viitor. - Da.
Așa că am nevoie de ei
pentru sămânță, îngrășământ
- ... și chimicale. - Poftim?
- Deci nu mergem la pub? - Nu.
Ai nevoie chiar de toată suma?
De toată.
Semințe, îngrășământ, chimicale.
Și nici nu acoperă cheltuielile cu angajații.
Atunci, te scot eu la o bere.
Să-ți mai zic ceva. Dacă nu exploatam terenul necultivat,
- ... aveam probleme. - Da.
Și, din nou, ar mai fi detaliul
că am norocul să am și alte linii de venit.
Dar, dacă ești un fermier obișnuit, iar asta e singura ta sursă de venit,
și nu faci bani doi ani la rând...
- Da. - ... ai pus-o.
E foarte dificil.
Din cauza fluctuației prețului grâului
- ... și a îngrășămintelor... - Da.
Nu știi la ce să te aștepți. Nu poți să-ți faci planuri.
Literalmente, un fluture poate să dea din aripi în China,
și ajungi în sapă de lemn.
E atât de ridicol.
Înainte, aveai un venit relativ constant
din subvenții, dar dispar și alea. E foarte greu să...
Aș vrea să cred că viitorul agriculturii e plin de speranță
și că generația tânără... Mai ales eu.
- Am 25 de ani. - Dar cum?
Aș mai putea avea 60 de ani de recoltă.
Cum?
Nu știu. Sincer, nu știu.
Cum?
Dar vreau să rămân optimist, fiindcă îmi place ce fac.
O să vorbesc iar cu președintele. Cu prim-ministrul, scuze.
Fir-ar să fie!
„Președintele.”
A fost dificil să-i dăm lui Charlie toți banii pe care i-am făcut
ca să cumpere semințe și îngrășământ pentru anul următor...
deoarece asta a însemnat că am pătimit atâtea ca să nu câștigăm nimic.
NOTIFICARE DE ÎNCHIDERE
Da, a mai trecut un an zbuciumat.
Dar, așa cum obișnuim deja,
echipa Diddly Squat s-a adunat ca să-i comemoreze epilogul...
la un picnic în pădure, alături de una dintre nereușitele mele.
- Barajul nu e terminat. - Uită-te la el!
Am regresat.
Voiam să te întreb. Ați început să lucrați la el?
E un dezastru.
Ar trebui să vă fie rușine amândurora.
Parcă s-au jucat niște copii acolo, nu?
- Da. - Poftim?
Exact așa arată.
Câinii încă nu-s dresați.
- Ești murdară. - Nu, du-te! Pleacă!
Mă gândeam zilele trecute
că fermierii se plâng adesea, și pe bună dreptate.
E al naibii de greu. Nu-s plătiți prea bine.
Toată lumea aruncă cu noroi în ei fiindcă fac rău mediului.
De ce continuă s-o facă?
De ce luptă ca să țină industria în picioare?
De ce ai face asta?
Și îmi amintesc că spuneai acum patru ani
că agricultura e un stil de viață.
- Ești de acord? - Da.
Da. În primul an m-am întrebat:
„Să merg la Londra sau să rămân aici?”
Nici nu mă mai gândesc. Nu...
La naiba!
- Acum nu mă mai gândesc. - Nu.
Marțea viitoare trebuie să merg la Londra
și deja mă ia groaza
și încerc să găsesc scuze ca să nu merg.
- Când ai plecat în Africa... - Da.
- Urăsc să recunosc asta... - Da.
Oarecum, mi-a fost dor de tine.
O să cadă avionul doar fiindcă ai spus asta.
Când ai spus „oarecum”... Serios?
Mi-e dor de el ca om. Nu mi-e dor să-și bage nasul la fermă.
- Ce vrei, Kaleb? - Cum bem noi ceai,
cum flecărim, cum luăm masa în weekend
și cum povestim toate balivernele la fermă și...
- Ai nevoie de comunitate. - Da.
- Ai nevoie de... - E important.
- Așa e. - Altfel, ești singur...
Știu. Și a fost un an obișnuit cu certuri,
dificultăți, vreme nefavorabilă, dezamăgiri, vieți pierdute...
A fost groaznic cu porcii, cu Baroana și toate cele.
Dar hai să privim lucrurile astfel.
Anul acesta am devenit bunic pentru prima oară.
Ție ți s-a născut al doilea copil.
Și tu, Marele G, ai învins Marele C.
- Da. - Asta e.
- Să bem pentru asta! - Da.
- Noroc! - Bravo, amice! Bravo!
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
- Și îți mulțumesc și ție. - Cu plăcere.
Mulțumesc tuturor că ați ajutat să facem din asta cea mai bună meserie din lume.
Aș vrea să le mulțumesc tuturor.
Echipei de filmare și tuturor prietenilor mei de aici.
Ați fost cu toții foarte buni cu mine și cu familia mea
și vă mulțumesc mult.
- Ești minunat. - Suntem mereu alături de tine.
- Asta e bine. Noroc! - Bravo! Noroc!
Noroc, prieteni!
I-AȚI URMĂRIT PE...
ARYA ȘI SANSA
ȘI JEREMY
LA
FERMA LUI CLARKSON
Subtitrarea: Valeriu Cosa
Redactor Robert Ciubotaru