Ankstesnėse "Įsibrovimo" serijose
-Mes ne mormonai. -Tai kas jūs?
Pradedama izoliacija.
-Nusiramink. -Bet juk vyksta įsibrovimas.
Po valandos jūsų visų nebebus.
Labanakt, Džene. Iki, Nai Nai.
O Dieve, kas ten?
ATPAŽINTAS ĮSIBROVĖLIS
RASTAS GINKLAS
RASTA KOMUNIKACIJOS PRIEMONĖ
SKAMBINA CHUANAS VALDESAS
Žinot, kas čia. Tikiuosi, neskambinat be priežasties.
-Rizikuokit palikti žinutę. - - Señor Stanai...
Stanai, čia vyksta kažkas keisto.
Nežinau, kaip apibūdinti. Beveik...
Kaip ateiviai.
RASTAS RAKTINIS ŽODIS: ATEIVIŲ IDENTIFIKAVIMAS
Labas, mažyli.
Buvai čia visą laiką?
PAVOJUS TURI BŪTI PAŠALINTAS
Įdomu.
Kas tu?..
NAMAI NAMUČIAI
ĮSIBROVIMAS
Taip, visai ne grėsminga.
Kaip tamsu... bet kas gali tūnoti šešėliuose.
-Bent nematysim, kaip artinasi. -Matysit.
Nebent nepastebėsit.
Bet ir tada galit pamatyti.
Neįsivaizduoju, kas ten slypi.
Kaip galit nežinoti, kas yra jūsų pačių rūsyje?
Jis ne mūsų, o KEISĖS.
Šiaip tai ir yra KEISĖ.
Ką?
KEISĖ valdo kai kurias namo dalis,
bet rūsys yra visiškai jos žinioje.
Jau daug metų rūsys yra riboto patekimo zona.
Kodėl riboto?
Galbūt panaudojau kasybos įrangą
geometrinėms figūroms ūkiuose piešti.
Alą pričiupo piešiant ratus javų laukuose.
-Aišku. -Kas yra menininkas be savo kūrinių?
Kada paskutinį kartą ten buvot?
Seniai.
Norėtume, kad taip ir liktų.
Atsipalaiduokit, galiu vėl įsiūbuoti vakarėlį.
-Iš kur gavai... -Visada turiu atsarginių.
-Čia ne vakarėlis. -Nesikuklinkit.
Turit karštą holograminę paną, bet galim padaryti dar geriau.
Lazeriai, dūmai, kelios šokėjos su ugnimi...
Gal dar kambario gale bičas, šokantis haką?
-Teisingai. -Jis teisus?
Ne. Dieve, ne. Jis visada neteisus.
Ji teisi.
Čia ne vakarėlis.
Neturi būti lengva.
Turim užduotį.
Atėjau čia tam, kad išgelbėčiau Miką.
O dabar turim padaryti kai ką daug svarbesnio.
Gerai, ačiū.
Turim išgelbėti pasaulį, Mikai. Kartu ir tave.
Mes?
Tu nori gyventi ir mėgautis pensija, puiku.
O tu sieki paaukštinimo. Linkiu, kad tau pavyktų.
Tu sakei, kad ši planeta tau patinka tokia, kokia yra.
Nejau nenori, kad ji tokia ir liktų?
Tu teisus.
Prieš keletą valandų buvau pasiruošęs palikti šią nuostabią planetą.
Norėjau dalelę pasiimti su savimi, bet ji visa tuoj pavirs dalelėmis.
Todėl nusileisiu į rūsį
ir niekas, ypač joks įžūlus, visagalis kompiuteris,
siekiantis mane sunaikinti, manęs nesustabdys.
Taip! Sėkmės man!
Arba tau. Arba mums.
Juk žinai, kad tai savižudybė.
Tik jei žūsim.
Padarykim tai.
Palauk!
Alai... Būk atsargus.
Galėsi manimi didžiuotis, vaike.
Jis teleportavosi, ar ne?
Prašau, kas nors pasakykit, kad jis teleportavosi.
Tikrai taip nemanau.
Kad būtumėt matę savo veido išraiškas.
Kaip smagu.
Mėgstu konfeti. Atleiskit dėl kvapo, nieko negaliu padaryti.
Prakeikta niekše.
Atsiprašau, bet "riboto patekimo zona" tą ir reiškia.
Juokauju, neatsiprašau.
Tu mane nužudei!
Alai?
-Jis gyvas. Bet tai... -Tai neįmanoma.
-Barjeras turi neleisti... -...darbuotojams įeiti.
Visiems, kurie yra ne iš šios planetos.
Bet Alas...
-Tas, apačioje... -Jis atsirado šioje planetoje.
Padėkliukas turbūt sukūrė jo kopiją iš šios planetos medžiagų.
Jis 100 % Alas, bet sukurtas iš Žemės šlamšto.
-Tiesiogine šio žodžio prasme? -Tai jis žemietis?
Bet juk jis ateivis.
Svarbu tai, kad barjeras jį laiko žmogumi.
Žmonės gali jį pereiti.
Tai reiškia, kad ji negali mūsų sulaikyti...
Priimu iššūkį.
Geras! Tai visgi turit lazerių.
-Puiku, pašėlkim. -Po viso to mus tiesiog nužudysi?
Nekokia pabaiga, ar ne?
Kol kas jūsų nežudysiu. Pirmiausia visą užbaigsim.
Ką, po velnių, tai reiškia?
Užbaigimas.
Rimtai, KEISE?
-Pasitiki manimi? -Ne!
-Gaila. -Ne!
Tiek to. Tebūnie nekokia pabaiga.
Nužudykit juos.
Palaukit.
Ar jūs...
ateiviai?
Jį pirmą.
Ei, Alai.
Kaip tu?
Atsiprašau?
-Man sakei? -Tu Alas, ar ne?
Aš Alas?
-Nežinai? -Palik jį ramybėje, jis ką tik...
Praradau žmogų, kuris man buvo kaip brolis.
Daugiau nei brolis. Jis buvo aš pats.
Gal net labiau aš negu aš.
Taip, būtent.
-Alai, girdi? -Ei...
Alai, ar tu dar su mumis?
-Kas jūs? Kas apkritai kas nors? -O varge.
Jei mes tik ląstelių rinkiniai ir savęs netenkam,
kas iš mūsų lieka?
-Nieko, jei planeta sprogs. -Mikai, nepadedi.
Aš t...
-Aš esu aš. -Taip.
-Ir nesu aš. -Ne.
Bet vilkiu mano drabužiais.
Kaip savęs gedėti?
-Kas... Kada... Kaip?.. -Paklausyk.
Paklausyk.
Suprantu, ką patiri.
-Tikrai? -Ne, niekas to nesupranta.
Bet esmė ta, kad praradai save
ir turi save... surasti...
vėl?
Tu negyvas ir tai blogai, bet tu ir gyvas, o tai gerai.
Mums tavęs reikia.
Viršuje yra Vala, Džeimė ir Zebas, kuriems tavęs reikia.
Na, Zebui tiesiog reikia stipraus vyro pavyzdžio gyvenime.
Tai nesvarbu. Valai ir Džeimei tavęs reikia.
-Valai? -Taip.
Džeimei.
-Mano šeimai? -Taip.
Neleisk, kad Alo mirtis nueitų perniek.
Alai...
Mums visiems reikia, kad kovotum.
Gerai.
-Gerai. -Gerai.
Gerai!
Puiku.
Egzistencinės krizės išvengėm.
-Kas dabar? -Na, dabar...
išgelbėsim pasaulį.
-Čia? -Taip. Tai vyksta.
Kas čia dabar?
Akivaizdu, kad čia rūsys.
Ne. Keturios sienos, betono grindys, per daug vorų...
Tai rūsys. O čia...
Ne. Begalinės sienos, materijos konverteriai, tarpgalaktinis...
Tai yra rūsys.
-Ne, tai tikrai nėra rūsys. -Sutarkim nesutarti.
Dabar tereikia rasti KEISĖS branduolį ir ją išjungti.
Ir viskas?
Tai kur jis?
Na... nemeluosiu.
Kita vertus, galiu pameluoti?
-Alai, tik nesakyk, kad nežinai. -Gerai. Nesakysiu.
Negaliu...
Jei reikėtų spėti, kur jis galėtų būti...
-Leiskit pagalvoti. -Beveik...
Drauguži, gerai jautiesi?
Vėl nukrito cukraus kiekis kraujyje? Reikia užkąsti.
Gal turėtume...
Traukiamės!
Puiki mintis. Kur?
-Ne čia! -Sakyk konkrečiau.
O varge, jau nelinksma.
-Oho, pasitrauk, Beibai Rutai. -Kaip manai, kas išmokė jį smūgiuoti?
Jei galėčiau įgauti kietą pavidalą, pirmiausiai tave pasmaugčiau.
Šis jausmas abipusis.
Džeime, griebk vakarėlių liūtą ir dingstam iš čia.
Mielai, bet aš užsiėmusi.
O Dieve.
-Džeime, ar turim atsarginį planą? -Visada jį turiu.
Lipkit į viršų.
Palaukit. Jei nejudėsim, jis mūsų nematys, ar ne?
Gali sau nejudėti, aš bėgu iš čia.
Jei tu bėgi, ir aš bėgu.
Bėgam per meno galeriją.
Jei čia meno galerija, tai kur menas?
Kaip suprasti?
Kaip šitas klausimas gali būti nesuprantamas?
Atrodo, radom meną.
Labas, mama. Šiandien puikiai atrodai.
Čia mano košmaras!
-Matei? -Ką?
Kas per...
-Velnias, to ir bijojau. -Ko?
-Jie prisitaiko. -Prisitaiko?
Adaptacinė gynyba. Nuo dabar nebenaudok to paties ginklo dukart.
-Ką darysim? -Ateik čia!
Dieve, jie bendradarbiauja.
Atrodo, pabėgom.
Ir pasiklydom.
Rasim kelią atgal. Bandymas – jau pusė darbo.
Puiku. Mirtis nuo motyvacinio plakato.
Karvės?
Štai kur KEISĖ jas padėjo. Svarsčiau, kur jos dingo.
Palauk... Ateiviai tikrai grobia karves?
8-asis dešimtmetis buvo keistas.
Turėjot disko muziką ir platėjančias kelnes, o mes grobėm karves.
Gal reikėtų judėti toliau. Pradeda atrodyti, kad čia kalėj...
Atsiprašau. Tęsk. Ką norėjai pasakyti?
-Kaip kas? -Kaip p...
Kaip kalėjimas? Tą norėjai pasakyti, ar ne?
-Lyg žinotum. -Štai ir vėl prasideda.
Kiek kartų turiu atsiprašyti?
Nuoširdžiai? Tik vieną.
Gal nesvarbu, kiek kartų tai pakartosiu.
Gal tu tik ieškai, ką apkaltinti.
-Ieškau, ką apkaltinti? -Taigi...
Ar visi žmonės tiek ginčijasi, ar tik judu?
Čia visos mūsų rūšies pavyzdys.
Tai Vala ir aš puikiai įsiliejom.
Nuostabu, dar vienas koridorius. Puikiai padedi, Tomai.
Tai nesek paskui mane.
Gal... turėtume...
Taip.
Negalvok, kad sekioju.
Neprašiau, kad įsiveržtum į mano kabinetą ir mane įtrauktum.
Beprotiška.
Žinai, kas beprotiška?
Prieš 7 metus auksinis berniukas ir jo draugas įvykdė įsilaužimą.
-Lovelų užduotis nebuvo įprasta. -Tokia pat, kaip ir ankstesnė.
Alai, nesi matęs pažangesnės saugumo sistemos.
-Na, šiaip čia... -Bet tą kartą
-jis susimovė ir įjungė aliarmą. -Ne, susimovei tu.
Blaškiausi jo ieškodamas, o jis jau buvo išsėlinęs.
Niekad nesakei, kad manęs ieškojai.
Turbūt nebuvo progos, juk niekad manęs neaplankei.
-Reikėjo likti ir leistis sugaunamam? -Nesupranti.
Tavęs nepasodino tik todėl, kad aš neišdaviau.
Prisiėmiau kaltę už visus įsilaužimus.
Juk žinai, kad jei galėčiau, pasielgčiau kitaip.
Ne, turėjai septynerius metus tai padaryti. Bet nepadarei.
Kol sėdėjau, studijavai teisę.
Negalėjai sutepti savo reputacijos.
Bet viena dėmė visada liks – aš.
Jei nori kaltinti mane dėl tos nakties – kaltink.
Bet nekaltink manęs už visa kita, ko gyvenime prisidirbai.
Nekaltink manęs už šį vakarą.
Įdomu, kad vis dar neleisi sau minėti tų septynerių metų.
Na... Gal mes ir nežinom, kur esam, bet jis žino.
Į karvių kambarį! Greičiau!
Ar KEISĖ gali čia patekti?
Tegu tik pabando. Šis kambarys – kaip tvirtovė.
-Tikrai? -Sakiau "kaip" tvirtovė.
Durys man patinka kaip ir moterys – stiprios,
bet nemanau, kad šitos atlaikys.
Gerai, turiu vieną kitą slaptą triuką.
Sveiki, mažutėliai.
Panele, būsi nubausta.
-Ką šitas daro? -Išbandyk ir sužinosi.
Puiku.
Ei, pažįstu juos.
Jie mano geriausi draugai.
Čia ne mano žaidimo dalis. Mano žaidimas – išvis ne žaidimas.
Kodėl ten tiek daug karvių?
Jis pabėgo?
Ne.
Visada įsivaizdavau, kad mirsiu šitaip.
Pasislėpęs rūsyje nuo tiranozauro su karvėm, sprogus pasauliui.
Alai, gal turi gerų minčių?
Jam retai kyla gerų minčių.
Čia tu! Tikrai tu, ar ne?
Alai.
Sofi? Tu moki kalbėti!
-Gerai. -Ką?
Subtitrus vertė: Albina Griniūtė www.plint.com