LABAI SENIAI, UŽ DAUGYBĖS ŠVIESMEČIŲ...
Labas. Tu turbūt man paskirtoji dukra.
Teisingai.
Jau įsijautei į vaidmenį. Gerai.
Šaunuolė.
-Gera mergytė. -Ką čia darai?
Pas žmones įprasta rodyt švelnumą žemesniam.
Žemesniam?
Dirbu jau keturis mėnesius. Mačiau praktiškai viską.
-Na, tiksliau, simuliacijas. -Gal memorandumo negavai?
Aš jų visai neskaitau.
Kai jau išvyksim...
Kai...
Pulkininke, ką ten veikiate?
Tau paskirta paauglė agentė žuvo.
-Aš jį pakeičiau. -Vaje...
Ar galiu paklaust, kas jai nutiko?
-Ji mirė. -Aišku.
Nepatogu. Žinau.
Ne taip lankstu kaip tikėjaisi. Bet įprasi.
Taip, pone.
Tik neįprask per daug.
Po šios užduoties išeinu į pensiją,
todėl nesiruošiu ten būt nė nanosekundės ilgiau nei priklauso.
-Pulkininke. -Vade.
Spėju, čia mūsų užduoties specialistas.
Labas.
Negaliu patikėt, kad jūs mano žmona.
Sveiki.
Juk jūs praktiškai esate Ekspedicinio korpuso veidas.
Na, tik ne šis veidas.
Na, šitas veidas irgi neblogas.
-Kaip žmogui, žinoma. -Tai buvo komplimentas.
Liaukitės.
Oho, mano dukra – nusipelnęs karo didvyris,
o žmona – kylanti žvaigždė.
Kaip nusipelniau tokios užduoties?
Manau, abu to nesuprantam.
Pasirengimas pakilimui baigtas.
Ar čia naujoji "Mark 17" sistema?
Girdėjau, kad ji pati protingiausia.
Tikrai taip. Tikiu, kad ji mumis gerai pasirūpins.
-Taip, KEISE? -Oi, žinoma.
Aš jumis pasirūpinsiu.
NAMAI NAMUČIAI
ĮSIBROVIMAS
NE TAIP SENIAI IR GEROKAI ARČIAU...
Nagi, Mikai.
Greičiau!
O Dieve.
Nė iš vietos. Rankas aukštyn.
Štabui, čia Čarlis 9. Reaguojam į pranešimą dėl 1033.
Pranešu, kad sulaikėm vieną įtariamąjį.
PO 7 METŲ
O štai ir ji. Labas.
Sveikas, Tomai.
TOMAS ADAMSAS APYGARDOS PROKURORO PAVADUOTOJAS
-Mikai. -Tomi.
Kaip čia patekai?
Profesinė patirtis padėjo, Tomeli.
O kaip tu čia patekai?
Čia mano darbovietė. Esi girdėjęs apie darbą?
-Gal ir nesi. -Ne, mačiau lentelę ant durų.
Tik nemaniau, kad tokį darbą duoda anksčiau teistiems.
Kalbi apie Lauelo darbelį?
Nes čia, prokuratūroj, mes rūpi tokios smulkmenos
kaip įkalčiai.
Kas sako, kad neturiu įkalčių?
Tai duok juos čia, nes įmesiu į belangę taip giliai,
kad tie septyneri metai atrodys kaip savaitgalis.
Vadinasi žinai, kur buvau?
Smagiai laikas ėjo. Turėjai ten būt.
Man reikia saugoti savo karjerą.
Neleisiu, kad viena sena klaida
atimtų viską, ko pasiekiau.
Ne, tu leidi viską atimti naujai klaidai.
Ačiū už prisipažinimą, kvaily.
Gerai... Atiduok, arba...
Duosiu tau į galvą ir pats atimsiu.
-Nori pabandyt? -Palauk, ko tu nori?
Svarbu ne tai, ko noriu, o tai, ko man reikia.
Gerai, ir ko tau reikia?
Tavęs.
Tau reikia advokato? Juk ką tik išėjai į laisvę.
Ne, man reikia spynų meistro.
Senojo tavęs!
Jau daug metų nedariau nieko panašaus.
Žinau. Nebuvai mano pirmas pasirinkimas.
Bet tie septyneri metai už grotų mane išmokė,
kad gyvenime svarbu daryti paslaugas ir atsiimti skolas.
Tik taip pajėgiau ten ištverti,
įkalintas septynerius...
"Ištverti įkalintas septynerius metus."
Ką tu darai?
-Ką darau? -Ką tu darai?
Kad būtų lengviau įveikti krizę.
Paklausyk, bičiuli, atėjau paprašyti paslaugos.
Ir jei pažiūrėtum tam savo balansų lape,
pamatytum, kad esi man skolingas.
Gerai.
Čia tai naujiena.
Giliai kvėpuok. Kvėpuok kartu su manim.
Paklausyk, čia nieko sudėtingo.
Tik viena paprasta spyna duryse.
-Taip. -Mažulytėje...
Rezidencijoje.
Padėk man su šia nereikšminga smulkmena,
ir tie dalykai dings, o manęs daugiau akyse nematysi.
O jei nepadėsiu?
Tada, spėju, tam tikras garso įrašas
anksti ryte lauks gen. prokuroro pašto dėžutėje.
Tu taip neišdrįstum.
Juk ką tik parodžiau, kad tikrai išdrįsčiau.
Bet aš Gen. prokuroro pavaduotojas.
Negaliu padėti kažkokiam nusikaltėliui laužtis į namus.
Ne!
Negaliu patikėti, kad tai darau.
Geriau patikėk, nes tuoj pradėsim.
-Pasirengęs? -Tikrai ne!
Gerai. Kaukes.
Gerai.
Taip.
Metas...
-Kas? -Ko žiopsai į mane?
Norėjau drąsinančiai nusišypsoti.
Tu su slidininko kauke.
Taip.
Iš tiesų ta šypsena labiau buvo skirta man nei tau...
Ei, juk sakiau, kad aš dar nepasirengęs!
Gerai.
Ar kas negerai?
Ar gali nusiramint bent akimirkai? Juk senokai tai dariau.
Tai žinoma, neskubėk. Juk mes ne...
Buvo lengviau nei tikėjausi.
Gal tau dar prizą duot?
Prašei atrakint spyną. Atrakinau.
-Išeinu. -Tomai, negali išeit.
Kodėl ne?
Nes vienas nepajėgsiu.
Tai pasakyk vieną priežastį, kodėl turėčiau tavimi pasikliaut?
Prašau.
-Viduje tikrai nieko nėra? -Tikrai.
Tris savaites viską stebėjau dieną ir naktį.
Viešpatie.
-Kur dabar? -Iš kur man žinot?
-Tau pačiam ša. -Aš tyliu.
-Netildyk manęs. -Netildau.
-Kas čia buvo? -Kodėl turėčiau tildyt save?
Šviesa!
Staigmena!
SVEIKINAME SU PAAUKŠTINIMU!
Su gimimo diena!
Jūs nerealūs!
Kas sakė "su gimtadieniu"?
Išgąsdinot su tom kaukėm.
Akimirką maniau, kad mane nori apiplėšt.
Ar mes pažįstami?
Ar turite laiko pakalbėti apie Jėzų Kristų mūsų Gelbėtoją?
Palaukit.
Jūs juk iš buhalterijos.
-Pataikei. -Įkliuvom.
Biudžetas užknisa. Tik nekiškit nagų prie mano 401 000.
Gerai?
Aišku, turiu atsidėjęs dalį,
kad mokesčių inspekcija nesuuostų.
Bet juk tai jau nebe nusikaltimas.
Kaip ne? Tai vadinama mokesčių vengimu.
-Ką sakei? -Jam buvo kažkas ant...
Kas nutiko? Kas čia tokio juokingo?
Nematei? Tai bent vakarėlis, a?
Juokinga!
Žinot,
nelabai suprantu iš ko, bet vis tiek juokiuosi.
Klausykit, broliai šaunuoliai, atnešiu jums alaus, gerai?
Žinoma.
Vienas, du, su alum grįžtu.
Niekur neikit, nes vis tiek surasiu.
Valio!
-"Žinoma"? -Aš supanikavau.
-Norėjau atsikratyt juo. -Jis tuoj grįš.
O Dieve, tu teisus.
Tai ką darysim, broli šaunuoli?
Nežinau.
Bendraujam?
ŠEIMA
Alai, ką tu darai, po šimts Žemių?
Suktas klausimas. Mes esame tik vienoje Žemėje.
Tu jau krauniesi daiktus?
Tik kelis suvenyrus, Vala.
Tu turbūt juokauji?
Juk tik viena smulkmenėlė.
Iškart pasakau, tu šitų daiktų neimsi.
Nė tualetinio popieriaus?
Neturiu tam laiko.
Laikas.
Prisiminiau.
Tomai.
Kiek gaučiau už tą imtuvą?
Ką tu darai?
Ruošiuos atidaryt radijo stotį. O kaip tu manai?
Čia nieko neturėjo būti, Mikai.
Manai, galėsi sau išeit su vogtais daiktais,
kol visi sau šėlsta?
Prisiliuobkim!
STENAS: LAIKAS EINA
-Neturiu kitos išeities. -Gerai.
Kažkas pamatys. Patikėk, taip būna visada.
Ačiū už teisinę konsultaciją. Na, tai kiek galėčiau...
Tavo bėdas galima išspręsti, Mikai.
Bet tik ne šitaip.
Nekrėsk kvailysčių.
Privalau krėsti kvailystę, nes kitaip nė aušros nesulauksiu!
Visi žiūri į mus!
Mikai, palauk.
Sveikinu, seni. Toks puikus pasiekimas.
Ačiū.
Buvau gavęs lygiai tokį patį!
Kone, kiek tau reiks kartot?
Liaukis šnipinėjus kaimynus.
Žinau, kad jie rezga kažką.
Taip, ten vakarėlis – staigmena. Mus kvietė, visus kvietė.
Kone, prisėsk čia.
Tas vaikis su keistu balsu jau pirmauja 3000 taškų.
Pirmyn, vaikine.
Gal tau ir pakanka sėdėt čia,
kai visa tauta eina velniop,
bet man – ne. Atėjo metas būti budriems.
Tą patį per žinias sakė tas žavus vyras.
-Tas, kur nuolat rėkia? -Jis tiesiog ūmaus būdo, Bakai.
MATERIALAUS PROTO
Šitas žaidimas skirtas vaikams.
Tu faktiškai ir esi vaikas, Džeime.
Neprimink.
Labas, vaikuti. Ką veiki?
Dar keturios valandos.
Dar keturios valandos ir džiaugsiuos laisve.
-Gal padėsi savo tėvui? -Ne.
Įspėjimas apie pavojų. Stebiu įtartiną veiklą.
Lauke stovinčiam automobilyje yra žinomas vagis.
Vagys?
Tikri vagys.
-O kas tas kitas? -Niekuo neypatingas.
-Grėsmės lygis? -Nereikšmingas.
Kaip nuobodu!
Vala! Aš bėgu į lauką!
Koks kvailas sumanymas.
Gerai. Tai gal grįžk rytoj?
Jau tikrai nebus vakarėlio.
Gal aš neaiškiai pasakiau?
Jei negausiu pinigų iki šio vidurnakčio,
aš lavonas.
Aha, tau, atseit, bus šakės.
Taip.
Mane iš tiesų užmuš.
Vajetau.
Vajetau, maniau, kad čia tik toks posakis.
O kaip tau toks posakis?
Netrukus mane pakiš po velėna. Sušers delfinams.
Norėjai pasakyt, sušers žuvims?
Ne, delfinai ir yra žuvys. Didelės žuvys.
Ne, delfinai yra žinduoliai.
Kabinėkis prie žodžių kiek nori.
Bet aš vis tiek turiu penkiaženklę bėdą.
Mikai, kodėl anksčiau neatėjai? Būčiau tau padėjęs.
Jie ten kažką rezga.
Kažką... Nedoro.
Tik niekaip nesuprantu ką.
Ir niekaip negali savo nosies nekišt.
Man atrodo, tas brunetas – sąvadautojas.
O blondinas - gražuoliukas prostitutas.
Nereikia lakios vaizduotės suprasti, kas bus toliau.
Ką tu čia pasakoji?
Žinai, ko jiem reikia?
-Privatumo? -Jėzaus Kristaus.
Aš irgi taip manau.
Paskambinsiu ir pasirūpinsiu, kad viskas dingtų.
Ne, neskambink. Tu nesupranti.
Jis blogas žmogus.
Pameni tuos du farus Rytų uoste?
Tuos, kurių galvos plaukė pasroviui be kūnų?
-Žinai, kieno darbas? -Taip.
Ir iš to žmogaus tu skolinaisi pinigų?
Skolinaus. O jis sako, kad vogiau.
Juk tai dar blogiau!
Tuo metu man nelabai buvo, ką daryt.
Kodėl manęs neprašei pinigų?
Palauk, o tu tiek turi?
Ne.
Bet tu...
Bet, nori pasakyt, jei turėtum,
paskolintum man, kad išsikapstyčiau iš to mėšlo?
Tikrai ne. Tu nemoki elgtis su pinigais.
Aš mirsiu. Viešpatie, aš tikrai mirsiu.
-Ne, mes ką nors sugalvosim. -Tu geriau bėk.
Žinau!
Eik pas lupikautoją.
Aš skolingas lupikautojui.
Velnias, kaip sunku.
-Tau nelabai sekasi. -Velnias.
-Tikrai nori man padėt? -Taip.
Rask žmogų man apiplėšt.
-Gerai... -Kokį nors stambią žuvį.
-Kaip... -Delfiną.
Delfinai yra žinduoliai.
O Dieve!
Sveiki, kaimynėliai.
Tyliau.
Labas.
Kaip vakaras?
Traumuojantis.
Man irgi.
Čia vienas tų vakarų,
kai norisi ištiest kojas ir nekreipt dėmesio
į visus tuos brangius daiktus namuose.
Ką?
Tiesiog sėdėt ramiai, žiūrėt filmą,
gurkšnot pigų naminį gėralą.
Leist išnykt visiem rūpesčiam ir brangiem daiktam.
"Pigus naminis gėralas"?
Jis turbūt turi galvoje alų.
Taip, jaunimas jį šitaip vadina.
Ką gi, vaikinai, nebetrukdysiu jums puikiai sau bendrauti.
Jei ko reiks, aš būsiu išlėkęs pabėgiot.
Valandai.
O gal net dviems.
-Ar net trims... -Gerai.
Valandoms.
Taip.
Tris valandas.
Tas vyrukas ne vietinis.
Tikrai? Kodėl taip manai? Dėl akcento?
Ne, akcentas – tik ledkalnio viršūnė.
Jis pakvietė mus į vidų.
-Aš nueisiu. -Ne!
Ar žodis "spąstai" tau nieko nereiškia?
Reiškia. Geriau įkliūt į spąstus lokiams,
nei pačiam lokiui į nagus.
-Kas čia? -Lokys.
SKAMBINA STENAS
Stenai, bičiuli, kaip laikais?
Neatsakei į mano žinutę, Personai.
Taip, buvau labai užsiėmęs.
Taip, Krabris Leine?
Žinai, kai šiandien pamačiau, kad eini į prokuratūrą,
jau buvau pasirengęs tau pakaušį nuvožti.
Bet, visa laimė,
kad mėgstu duoti žmonėm antrą šansą.
Taigi, tau reikia tik
grąžinti skolą.
Labai nenorėčiau, kad susimautum.
Nesusimausiu. Turėsiu pinigus.
Nes kitaip aš nudirsiu tau kailį. Tau liko iki vidurnakčio, princese.
"...tau kailį."
-"Iki vidurnakčio..." -Ar liausies pagaliau?
-Atleisk. -Kaip netaktiška.
Kur tu eini?
Mikai, ką darai?
Mikai!
-Mikai, kur eini? -Štai ten.
Labai blogas sumanymas.
Girdėjai, ką sakė tas niekšas? Man liko mažai laiko.
O tas keistuolis nutiesė žalią kilimą.
Tas keistuolis mums odą nudirs.
Jaučiu.
-Neberink jų. -Čia šimtinės!
Tegu būna nors ir 200 dol. Mes į tą namą neisim.
Beprotybė.
-Užsičiaupk. -Užsičiaupt?
-Jis net ne namie. -Žinau. Bet tu erzini mane.
Eik ieškot brangių daiktų. Tik nepersistenk.
-Susitinkam čia. -Tiesiog paprasta vagystė?
Gerai, supratau.
Einu.
MAISTAS
KITAS MAISTAS
Štai kur tu. Labas.
Na?
Radau moliūgą.
O tu?
Aš radau...
-Nenoriu apie tai kalbėt. -Gerai.
Čiupkim ką galim ir nešdinamės.
Taip, milijoną kartų "taip".
Ne! Imk kitą!
Ji brangesnė!
Labas.
Ar galiu kuo padėti, nepažįstamieji?
Ei, sakei, kad eisi pabėgiot.
Ar man vienam visa tai primena kažkokį fetišą?
Na, fetišų esu matęs ir blogesnių.
Na, šitas patektų į trečią vietą.
Spėju, iškrypimų dar bus.
-Tavęs atėjo apiplėšti, taip? -Taip.
Nesipriešink ir liksi sveikas, taip?
Taip.
O ne, meldžiu, nereikia.
Rimtai? Nes man atrodo, kad tau patinka.
Aš labai sutrikęs.
Galiu bandyt jums sutrukdyt arba bent jau pabėgti.
Nebent jūs sugalvotumėte kaip man neleisti.
Tikrai negalėčiau to padaryti, jei būčiau...
Surištas.
Na, štai. Pakilo iki aštuoneto.
Alai.
Kas čia dabar?
Mieloji, nesijaudink. Viskas taip kaip ir atrodo.
Kas jūs ir ką veikiat mano namuose?
Valerija, nebūk tokia nemandagi.
Nemandagi?
Manęs nemandagios dar nematėt.
Nagi, Vala, tiesiog plauk pasroviui.
Ne. Judu turit nešdintis.
-Puiki mintis. -Ne, jokiu būdu.
Metas jums, balandėliams, įsitaisyti patogiai.
Tik jau nereikia eskaluoti iki įkaitų paėmimo.
Surišk juos.
-Prašyčiau. -Matai?
Subtitrus vertė: Ramūnas Bakšys www.plint.com